i66 



connecteringar, som af sådana Chartor hunna fo* 

 rekomma. Af de Projectionsarrer, som lemna enk- 

 la nåt, kan, sedan våderstrecks-liniernes råthet ej 

 mer anses vara. af vigt, cylindri:^ka Projectionen, 

 som derpå grundar sig, förkastas; det återstår att 

 betrakta den Coniska Ciassen. Inom denna Class 

 bor den bå?ta arten uppsökas; , och contourernas rig- 

 tighet bibehållas helt och hållit, samt hufvudsca- 

 lans ofverensståmmelse med projectionsscalorne, si 

 långt möjligt år. 



§. 4. Låt Fig. I föreställa ett meridianplan 

 af jordytan, och Fig. 2 den triangel, hvaraf co- 

 nen anses vara uppkommen; låt P vara conens 

 spets, C den punkten på Considan, som svarair 

 emot en bestämd latitud c, och T den, som sva- 

 rar emct den obestämda lafituden x; samt låt af-, 

 ståndet CT bero af latitudskillnaden x — c enligÉ 

 en angifven lag: CTzzfQx-^c). 



Denna functions natur år det ena, som kan, i 

 tvinne arter af den gemensamma ciassen: Coniska 

 Pro)ectioneif j vara olika; dessutom de tvånne Con- 

 stanterne: afståndet PC och vinkelen CP^f emel« 

 lan Canens sida och axel. Då dessa tre åro gif^. 

 Sia, år Projections-niethoden ej vidare obestämd. 



En anmärkning torde hår böra göras; att vt 

 €j blott tala om de Projectionsmethoder, som från 

 en gifveu orörlig punkt åro Persp&ctiviska. Om 

 triangeln Fig. 2 föreställes lagd på meridianplanet 

 Fig. I så, att Ccnaxeln ^P sammanträffar med 

 jordens axel TN^ och alla de iinier, som samnxan- 

 binda en punkt X på jordytan med den motsva- 

 rande på Coiisidan T t når de utdragas, tråfia hvar^ 

 annan i en och samma punkt, denna må for of? 

 rigt ligga hvar som hålst, på eller utom axeln; — 

 så kallas Coniska Pro,ectionen Perspectivisk fråtl 

 fn punkt. Men, då denna Definiiion h varken inne- 



