136 



snufvan och hesbeten; intet ovanligt late hordesj 

 endast den omståndigheten att hostan var torr och 

 skarp ehuru slemmet var 16st och vid andedråg- 

 ten hördes sorla i luftroj-et, gaf första anledningen 

 att misstänka sjukdomens natur, men icke sjelfva 

 ljudet vid hostningen» som på intet sått liknade 

 det s-å mycket omtalta och som pathognomoniskt tec- 

 ken under hela decursus upgifna croupal-ljudet vid 

 inspiration^ M:r Poussin' nn^, anmärker att tiipr^ 

 lätet ofra icke marifesterar sig förr ån emot s.uk- 

 domens slut, då ingen hjelp mera år mojelig, och 

 den af mig anförda håndelseti visar åfven opå.it- 

 ligheten af detta tecken såsom pa-hognomoniikt, 

 etnedan det alldeles kan uteblifva; uphostning af 

 delar af hinnan, qvåfningar och slångninjar med 

 hufvudet bakåt samt svårighet att anoas då halsen 

 bojes framåt, åro såkra tecken, mc-n upkomma tro= 

 ligen icke förr ån hinnan redan år formerad och 

 emot slutet af sjukdomen. 



Ctiren. Då diagnosis hår synes vidkännas 

 samma ofullkomlighet som hydrocephalus internus, 

 att de pathognomoniska symtomerna icke tydeligen 

 rjja sig förr ån så sent att curen år omojelig, år 

 det angelågit att, vid minsta anledning, af hostans 

 ovanliga late, o. s. v. genast använda så lokala som 

 allmänna medel, om curen skall kunna vinnas* 

 I anseende till osäkerheten når hinnan formeras och 

 om icke den i de fleste fall år samtidig med in- 

 flammation, torde allmänna och lokala blodevacua- 

 tioner böra föregå kräkmedels bruk, hålst curen 

 egenteligen består uti att dampa inflammationen, 

 hvarigenom hinnans formerande forekommes eller 

 hindras att fullbordas, men icke uti upkråkning 



ma) Joura. de Msdecine iSii. s. 346. 



