102 



2, T. Avctii flavc-virescens, antennis simplicibus ; 



alarum fasciis quatuor discrecis brunneis, ultima 



terminali fuiciori. 

 Tlhsca Ayctii De Geer Ins. 6. 42. 16. t. 2 f. 10. 

 Vdcu: T::sj:^i:g:nis Fabr. Antl. 277. 24. Musca KnL 



sysL 4. 359. 193. 

 Mnsca soUthialis Panz. Fn. 22 f. 23. ? 



Ä ? H^r stor?ta likhet med föregående art, utom 

 kropf ifargen, som stöter mera i gult, ocb anten- 

 nerna, som ej aga någon taggig utväxt. Thorax 

 stöter val cågot i askgrått, men efier döden anta- 

 ger denna art en blekare fårg, ocb den svarta pun- 

 . cteringen förloras , hvilken dessutom bos lefvande 

 ©bjecter varierar mera, ån uti förra arten. 



TJetla är den Rilmännaste af våra Tistelflugor, som , 

 vankas xJ± alla tistel-blommor i Augusti, och synes 

 sannolikas: vara den rätta De Geern^^a. Mnsca Arccii, 



3. T. aliiynata lutescens, alarum fasciis quatuor ni- 

 gris ciscretis: prima ia medio ålas tertiaquse in- 1 

 iegris; secunda ccstali minuta, ultima terminali 



maculifcrmi. 1 



5 ? Krcp^.-firren mörkgul, nästan glansande. Ogo- 

 nea e-liirSzii. Antenner gula: yttre leden lån?, 

 jåmbred, med spitsen nedåt rundad, upptill forme- 

 rande ett hörn. Dess seta capillaris mycket lång. 

 Sidorna å thorax, hela scutellum och fötter åro 

 ljusgula. Ving^.rne srcta föga i hvitt med en svart 

 punct vid basis; derefrer folja de 4 fascierna, hvar- 

 af den första och tredje gå cfver hvar sin tvårnerv 

 och åro hela. Mellan dessa nåmde fascier, nem- 

 ligen mellan costaloerven cch tredje långdnervea 

 gar den andra fascian såsom en fin linea. Den 

 fjerde utgcre; af en m;rk flack i vingspitsen. Un- 

 der scutellum sitta 2:ne lysande svirta puncter. 



''I 



