175 



ning långs efter vingens diÄCus. Mellan tredje och 

 fjärde långdenerven år en större hvit punct före, 

 och en mindre bakom medle-rsta tvårnerven. På 

 yttre sidan (vid auxiiiar-nerven^ åro tvä fyrkanti- 

 ga hvita flackar, emot hvilka en fyrkantig flack 

 sitter vis å vis i vingens disens. Nedanför auxi- 

 liar-nerven finnas längre tvårflåckar, som stundom 

 hånga ihop. Inre vingkanten åger 5 flackar, hvar- 

 af den fjerde sitter under den ordinaira tvårnerven, 

 och år den största, innefattande en otydlig svart 

 punct, hvilken bast utmärker denna arten. 



Anm. Hufvudets skapnad är något afvikande från 

 detta genus. Allt det. öfriga tycks fullkomligen vara 

 danadt efter vanlig typus. Storleken går iipp med T. 

 Arctii. Arten råkas sällsynt i Skåne ^ och har ej än- 

 nu af mig blifvit sedd lefvande. 



25. T. Onopordinu ferrugineo-nigra nitida, capita 

 scutello pedibusque pallidis ; alis albis brunneo- 

 serpentatis : maculis costalibus duabus et in in- 

 terstiiio ante nervulum medium transversum uni- 

 ca albis. 



Scatophaga Onojjordinis Fabr. Antl. 210.31. Mnsca 

 Ent. syst. 4. 360, 198 ?. 



$ ? Munnskolden hvit, perpendiculier, nästan con- 

 vex , pä sidorna fårad. Pannan ofvantill ej utstå- 

 ende. Antenner ljusa, jåmbreda med hårig seta. 

 Ögonen nästan aflånga. Kroppen rödbrun ellec 

 svart; Thorax har gula sido-streck , och den oula 

 scutellen år inunder försedd med en mörk glän- 

 sande metathorax. Fötter ljusgula med tydeli^a 

 hår på de främsta. Vingarnas brunaktiga tekning 

 liknar nästan den förra artens. Man ser tvenne 

 hvita costal-fläckar: den ofra nästan quadraiisk; 

 den nedra trekantig, har sitt låge i spitsen af au- 

 xiliar-iierven. Id^n inre vingkanten år vidlyftigt 



