sen, til man i Biologien kan draga allmännare sä- 

 kra foljcler af de fa redan gjorda observationerne. 

 Intill åess år det Naturforskarens pligr, art fram- 

 siålla så mänga enkla observationer som moiligr, 

 dock. under en ty?r och nemlig aning om de re- 

 sultater hvartiil de framdeles kunna leda, utan att 

 Lan låter denna aning blif\a annat ån en regjula- 

 lif princip för han? i :.,^or till Naturen. Det år 

 derfore lag nu viil be?krifva blott hvad jag sett, 

 och ofverlemna åt en framtid att sub?umera denna 

 obser%^ation under den allmänna regel, hvaraf dea 

 kan utgöra ett enkelt fall. 



Under nyss förflutna vinter observerade jag 

 på min fonsterbåce — uti ett rum, som ståndigt 

 eldades — syarra flackar. Jag urskilde deruti tren- 

 ne oliRheter: i;o Svar:a upphöjde puncter, som 

 lågo strödda u;i 2:0 en svart homogen massa , och 

 3:0 små confcrv lika tufvor. Drtta synes uti na- 

 turlig storlek på Tab. VIII. B. fig. 4. 



1:0 De svarta upphöjda punkt^rrne liknade for 

 blotta oeat en liten Spkceria^ cch i synnerhet Sph. 

 fulvis pifrins Pers. fas-ån de ligea mera strödda. De 

 voro af olika storlek ifrån en for ögat knappt märk- 

 bar, anda lill en/- lineas diamieter. De voro till 

 formen mer och mindre klotrunda, och utgjordes 

 af ett tåml. sprodt skal, som innehöll en gelatinos 

 massa. Då jag lade dem. i en vattendroppa under 

 iiiicroscopet, sprucko de msrendels alltid sönder, 

 antingen emedan jsg, då jag af.os^ dera ifrån de- 

 ras befåstni-gsstålle, möjligtvis skadadt dem, eller 

 af vattnets sårskilta verkan. Vid denna sonder- 

 sprickning utkryper derutur långsamt den inneslut- 

 na gelatinosa massan i form af ett klubbelikt moln* 

 hyilket småningom föriånger sig och afsraalnar. 



