sen, då man i Biologien kan draga allmännare sä- 

 kra följder af de få redan gjorda observationerne. 

 Intill åess år det Naturforskarens pHgt, att fram- 

 stålla så mänga enkla observationer som mojligt, 

 dock under en ryst och hemlig aning om de re- 

 sultater h vartill de framdeles kunna Itda, utan att 

 han låter denna anins: blifva annat ån en regula- 

 tif princip for hans frågor till Naturen. Dec år 

 derfore jag nu vill beskrifva blott hvad jag sett, 

 och ofverlemna ät en framtid att subsumera denna 

 observation under den allmänna regel, hvaraf dea 

 kan utgöra ett enkelt faik 



Under nyss förflutna vinter observerade jag 

 på min fönsterbåge — uti ett rum, som ståndigt 

 eldades •=— svarta flackar. Jag urskilde deruti tren. 

 ne olikheter: i:o Svärja upphöjde puncter, som 

 ]ågo strödda uti 2:0 en svart homogrea massa , och 

 3:0 små conferv lika tufvor. Detta synes uti na- 

 turlig storlek på Tab. VIII. B. fig. 4. 



i;o De svaria upphöjda punkterne liknade for 

 blotta ögat en liten Sph^ria, och i synnerhet Sph. 

 pulvis pyrim Pers. fastan de ligga mera strödda. De 

 voro sf olika storlek ifrån en for o;jat knappt märk- 

 bar, anda till en/- lineas diameter. De voro till 

 formen mer och mindre klotrunda, och utgjordes 

 af ett tåml. sprodt siial, som innehöll en gelatinos 

 massa. Då jag lade dtm. i en vattendroppa under 

 microscopet , sprucko de merendels alltid sönder, 

 antingen emedan la^, då lae afto? dem ifrån de- 

 rat befåstningsstålle, möjligtvis skadadt dem, eller 

 af vattnets sårskilta verkan. Vid denna souder- 

 spricknino; utkryper derutur låncrcamt den inneslut- 

 na eeiatinosa massan i form af ett klubbellkt m.-olnj 

 kviiket småningom förlänger sig och afsmalnar. 



