239 



Detta medel ar Rlngelblommcin (Calendula of- 

 ficinalis L.) Men innan jag skrider till uppgiften 

 om de särdeles välgörande verkningar jag funnit 

 denna Vext åstadkomma, torde det tilllias mig att 

 framställa något om dess fortjenst och rättighet att 

 intaga ett rum ibland Officinalier i vår Svenska 

 Pharraacopée; och dernåst om Kräftskador i allmän- 

 het, korteligen yttra mina tankar, jemforda med 

 andras vidsträcktare erfarenhet, 



Calendida har ifrån åldre tider tillbaka varit 

 omtalad såsom ett kraftigt Läkemedel, och år af 

 denne orsak icke förbigången af de fleste författa- 

 re till Materia pharmaceutica, Den berömdes mot 

 scrofler af Geoffroy och Alston m. fl., och 

 den förre påstår, att de sonderstotta fårska bladea 

 kunna upplösa hårda svulster, och således med 

 fordel begagnas på calleusa sår, vårtor och liktor- 

 nar. Alston prisade orten derjemte mot obstrn- 

 ctioms Uteri. Hos Rivierius finner man följan- 

 de utlåtande: "odorem flores spirant mensium mu- 

 liercularum bene valentium.'' An i dag gifva Hus- 

 modrar, på sina stållen, den torkade orten åt kor 

 for att drifva secimdinas. Von LiNNé gaf Calea- 

 dula epithet af Prcedaiu, och anforer i sin Mate- 

 ria Medica quaiitas Herbcei "flava, subnarcotica, 

 amara. J^is: pellens, emmenagoga, sudorifera. 

 Usus: Exanthemata, Ophthalmia, Vertigo." De 

 gamle trodde åtn vara analeptisk, och har ånnu 

 bibehållit sig såsom Euporiston emot lamhet efter 

 slag och i synnerhet emot Svindel , åfven som 

 emot Gulsot. De torra bladen spraka i elden lik- 

 som saltpeter, och efter Geoffroys Analyse in- 

 nehåller vexten nitreust Ammonii salt. De färska 

 bladen åro klibbiga, och kannas under fingrarna 

 som voro de fi)2;tade med limvatten. Resultaten 



