I 



I. 



de seneste Aartier har Planternes Samfundslære i stærkt stigende Grad syslet 

 bl. a. med den videnskabelige Forstaaelse af Sammenhængen mellem Samfundene 

 selv og Standpladsernes Natur. Til Løsning af denne Opgave stiller hvert konkret 

 Samfund (Association) følgende Krav: 1. Udarbejdelsen af en Flora, som omfatter 

 saa vidt muligt alle, baade højere og lavere organiserede Arter. 2. En procentvis Rede- 

 gørelse for de enkelte Arters Hyppighed, en Hyppig h edsskala. 3. En indgaaende 

 Undersøgelse af Standpladsens Natur, d. e. de paa Voksestedet herskende fysiske 

 og kemiske Faktorer, hvad enten de stammer fra Livsrummet (Mediet) eller fra Klimaet 

 (navnlig Varme og Nedbør) eller fra Jordbunden eller fra Samlivet med andre 

 levende Væsener, d. e. Symbiosen i videste Forstand (Standplads, Statio, Habitat, 

 Standort; se Beretningen om Kongressen i Bruxelles 1910). Naar Kaarene paa et 

 Voksested forandrer sig, vil dette før eller senere, paa Grund af Samlivet mellem 

 Arterne, der kan være hæmmende eller fremmende for den enkelte, give sig Udtryk 

 i Samfundets Sammensætning; den maaske gennem Aarhundreder opnaaede Lige- 

 vægt mellem Arterne i Henseende til Hyppighed forandres (Sukcessionslæren). Her 

 kan ogsaa mindes om Aarstids-Aspekterne. 4. Et indgaaende Studium af Samfundets 

 Livsformer, d. e. Tilpassetheden af i første Linie de enkelte Arters Vegetations- 

 organer i Bj'gning og Liv til Standpladsens Kaar, eller deres Epharmoni (Vesque) 

 eller Økologi (Häckel). 



Den vanskeligste og største Opgave er at gøre Rede for de forskellige Arters 

 Husholdning og dernæst ogsaa for deres Deltagelse i det hele Samfunds Hus- 

 holdning. Hver Plantedel er et Redskab, som maa passe til sit Arbejde og til sine 

 Omgivelser. Herved er at mærke, at »Livsform« ikke maa tages for tungt, som 

 om der kun er Tale om det umiddelbart synlige, hvorved »Livsform« for en Del 

 vilde blive Udtryk for »Fysiognomi«; ogsaa saadanne Livsytringer, der ikke er 

 umiddelbart synhge, bør saa vidt muligt tages med i Betragtning. Fysiognomi og 

 til Dels ogsaa Livsform har Menneskene for længe siden haft Øje for (f. Ex. 

 stedsegrønne eller løvfældende Vedplanter, Græsformen og andre urteagtige Planter 

 osv.). Men Livsformernes Epharmoni er endnu kun lidet studeret og kun lidet for- 

 staaet. En umaadelig stor og vanskelig Opgave er her stillet os, nemlig Forstaaelsen 



af Stofskifteprocessernes Rolle for Samfundene. 



17* 



