5 123 



Klædning og Værktøj til det Arbejde, som de maa udføre for det individuelle 

 Livs Opholdelse, men jeg maa gaa ud fra de ydre Former, hvorunder dette Ar- 

 bejde aabenbarer sig. 



Endvidere gaar jeg ud fra, al det er Individernes Husholdning (Arbejde), 

 som det i første Række drejer sig om; medens Arternes Opholdclse, Formering og 

 Vandring kommer i anden Række. Her møder os imidlertid mange Vanskeligheder, 

 vor P'orstaaelse af Epharmonien er endnu saa yderst ufuldkommen. Det er van- 

 skeligt altid at skelne klart mellem de epharmoniske, og hvad jeg vil kalde de 

 indifferente (»konstitutionelle«) Karakterer. Det erde epharmoniske, der bestem- 

 mer Livsformen; men de er i enhver Art kaleidoskopisk blandede med indifferente, 

 som skyldes Slægtskab og kommer igen ofte hos mange forskellige Arter paa 

 meget forskellige Standpladser og med meget forskellig Epharmoni, f. Ex. Bladfor- 

 mer og Nervation hos Græsser og mangfoldige andre Monokotyledoner, Bladformer 

 hos Palmer og Cykadeer, osv. De indifferente Karakterer kan derimod have en 

 meget fremtrædende fysiognomisk Betydning. 



De indifferente Karakterer er i Regelen uforanderlig faste, medmindre syge- 

 lige Tilstande optræder; af de epharmoniske ændres nogle let, andre vanskelig 

 og langsomt. Livsformerne maa til Dels opfattes som individuelle Tilstandsformer 

 (Forsøg af Bonnier, Vöchtixg, Goebel o. a. har belært os om Arternes Plasticitet). 

 De let foranderlige er vel i Regelen at opfatte som fylogenetisk yngre, de andre som 

 fj'logenetisk ældre, der gennem maaske uendelig lange Tidsrum har fæstnet deres 

 Karakterer i Harmoni med uforandrede Kaar. (Om den arvelig faste Epharmoni er 

 opstaaet ad Lamarckistisk Vej eller gennem Selektion af Mutanter eller paa anden 

 Vis, er et Sporgsmaal for sig). At nye Egenskaber kan fremkomme korrelativt, 

 altsaa indirekte som Følge af andre Egenskabers Fremkomst, bør ogsaa nævnes i 

 denne Sammenhæng. 



Den store Regulationsevne hos Planterne gør det endvidere ofte vanskeligt at 

 genkende og bestemme Arterne. Hermed staar atter i Forbindelse, at alt bliver 

 flydende, d. e. der mangler saa ofte skarpe Grænser mellem Livsformerne: i el 

 »System« skal det helst være let at skille de forskellige Led fra hverandre, men 

 her glider de ofte saa jævnt over i hverandre ved jNIellemformer, saa at det person- 

 lige Skøn og den individuelle Opfattelse let kommer til at spille en altfor stor Rolle. 



Ogsaa for selve Samfundsopfattelsen faar dette Betydning. Associationerne, 

 d. e. de konkrete Samfund og ligesaa de enkelte Lag i dem, maa som anført grun- 

 des paa deres Livsformer. Men Associationerne bør, for at vi kan naa Overblik i 

 Samfundslæren og give klare og overskuelige Fremstillinger af Landenes geobotaniske 

 Natur, atter samles i »Formalioner« eller hvad Navn man vil anvende, ligesom 

 Systematikens Arter sammenstilles i Slægter. Det er da klart, at man maa tilstræbe 

 de klareste Begrebsbestemmelser først og fremmest af Livsformerne og Associa- 

 tionerne. 



Fra urgammel Tid har Menneskene dannet Navne for Planternes Grund- 

 former (Træ, Busk, Urt, Mos osv.) saa vel som for en Række Samfundsformer 



