7 125 



ikke dette; de er ikke grønne ved Klorofyl og maa, som Helsaprol'yter eller Ilel- 

 parasiter, skaffe sig kulstofholdig Næring fra det organiske Stof, som andre Or- 

 ganismer allerede har tilberedt. (I det følgende forstaar jeg ved »Assimilation« 

 Kulsyre -Assimilationen.) 



Det klorofylholdige Redskab for Autotrofernes Assimilation kan koilclig og 

 alment kaldes Assimilator, hvordan dets Form og Bygning end er. Forovrigt 

 er de jo meget forskellige: Thalli hos Thallofyter, Løvblade og Lovskud hos Kor- 

 mofyter. Da Assimilationen er afhængig af Lyset, maa Assimilatorerne tilpasses til 

 Belysningens Styrke og Retning, foruden naturligvis til Livsrummet (Luft, Vand). 

 En stor Mængde speciellere Former for Assimilatorer fremkommer herved. Nær- 

 mere at gaa ind paa deres Anatomi og Epharmoni paa dette Sted maa være over- 

 flødigt. 



Allotroferne har altsaa ingen grønne Assimilatorer; naar de sender Legemsdele 

 ud i Lyset, uden for Substratet, er det for Forplantningens, Formeringens og Van- 

 dringens Skyld. Allotroferne maa opfattes som yngre Typer, der er spredte om i 

 Planterigets forskellige Nedstamningslinier, og de forenes derfor her i en egen 

 Række, i Systemets allersidste. 



Allerede her kan talrige Mellemformer nævnes, Mixotroferne (Pfeffer), d. e. 

 klorofylholdige, derfor autotrofe Arter, der tillige lever allotrofisk af organisk Næ- 

 ring (Halvsaprofyter, Halvparasiter o. fl.). Da de ligesom Autotroferne har grønne 

 Assimilatorer, der maa tilpasses til Lyset, maa de i Systemet anbringes mellem 

 Autotroferne, de mest afvigende i særlige Grupper. 



Assimitatorernes Hovedformer hos Kormofyterne bør nævnes allerede 

 her, fordi de straks benyttes af mig til Inddeling inden for de enkelte Klasser. I 

 øvrigt synes de i Almindelighed mere at være arvelig indiflerente end epharmoiiiske 

 Former. Thallofyternes Assimilatorer nævnes bedst under de enkelte Klasser. 



Kormofyternes Skud deles saaledes: 

 A. Oprette (orthotrope). Hovedaksen opret. Sideakserne mere eller mindre 



skraat udgaaende. De er 1) Langskud, som er enten langleddede eller kort- 



leddede og i dette Tilfælde oftest har smaa, linie- eller skælformede Blade, 



2) Rosetskud, der atter deles i Hel- og Halvrosetskud. 

 AA. Nedliggende (plagiotrope). 



De oprette Skudformer bliver Grundlag ogsaa for nogle fysiognomisk for- 

 skellige Former, der benævnes Tueplanter (plantæ cæspitoscv). Pude])!;! n ter 

 (pi. pulvinatæ), og som sædvanligvis er udpræget epharmoniske Typer. 



Af disse Livsformer med oprette Skud er mange i overvejende Grad stavns- 

 bundne (stedbundne; Warming 1884); andre har vegetativ Vandring ved nedliggende 

 og rodslaaende Skud, »Vandreskud«. 



De er endvidere for allerstørste Delen autonome eller selvstændige, d. e. 

 deres Stængler og Grene holder sig oprette og i Stilling ved egen Kraft, enten ved 

 Saftspænding (turgor) eller ved Forvedning eller ved begge Midler. Anordningen af 

 de mekaniske Væv sker som bekendt efter mekaniske Principer (ScnwENnENER). 



