132 14 



hypogeiske) Skud deles i orthotrope og plagiotrope. De orthotrope har væsentlig kun 

 den Opgave at gemme Oplagsnæring, og ved Rodkontraktion eller paa anden Maade 

 føres de ned til en vis Dybde i Jorden (Rover's: Loi de niveau). Rodkontraktion, 

 som i nyere Tid navnlig Rimbach har studeret, forekommer hos en Mængde Urter 

 (Hemi- og Hologeofyter). Den forer Stænglerne ned til nogenlunde bestemt Dybde; 

 jo dybere de kommer i .Jorden, med desto mere Næring udrustes de da i Regelen. 

 De plagiotrope er mere eller mindre vandrette og kan paa andre Maader söge og 

 finde Plads i Jorden i en vis Dybde (Warming 1918). Deres Opgaver er forskellige: 

 at fæste Planten i Jorden, gemme Oplagsnæring og sørge for Plantens (d. e. 

 Artens) Vandring. Herefter tilpasses de paa forskellig Vis. De særlige Vandre- 

 skud er tynde og langleddede; de, der særlig gemmer Oplagsnæring, er kort- 

 leddede og tykke (kødfulde). Selvfølgelig er der Mellemformer, der binder dem 

 sammen; mellem kort og lang, tynd og tyk lader sig ikke opstille skarpe Grænser. 

 Jeg ordner dem paa følgende Maade: 



A. Lang- og tyndleddede plagiotrope Skud er særlig Vandreskud, h^is vig- 

 tigste Egenskaber fremmer Artens Udbredelse. Jo mere grenede de er, desto mere 

 samlagdannende vil de være. Arter som Paris qnaclrifnlia, Listera ouata danner vanske- 

 lig tætte Samlag. 



B. Jordudlobere (S ob ol es). Grendannelsen er uregelmæssig, der er ingen 

 til nogen bestemt Bladaksel knyttet Hovedknop (Kraftknop); f. Ex. Equisetum. Phrag- 

 mites og mange andre Poioïder (Warming 1918). 



BE. Rhizoder (Warming 1918). Der er en lovbestemt Arkitektonik i Skuddenes 

 Grening, med en til bestemt Bladaksel knyttet Hoved- eller Kraftknop (ôCwôr/ç, 

 rodlignende) ; Ex. : Juncus balHcus, Heleocharis palustris, Scirpus lacustris. (Der synes 

 ikke at findes Rhizoder over Jorden.) 



AA. Rodstokke (Rhizomata). Skuddene er plagiotrope, oftest kortleddede, 

 tykke (næringsrige). Ofte bestemt Arkitektonik med pladsbestemt Kraftknop. Ofte 

 er de udpræget dorsiventrale, og kan være afdelte i knoldformede Stykker. (Ex.: 

 Polygonatum, Iris, Asparagus officinalis, flere Araceer). Navnet »Rhizom« bruges des- 

 værre meget ubestemt og overfladisk; man kan finde dette Navn anvendt til Betegnelse 

 af baade over- og underjordiske Grundakser, baade Mellemstokke og Udløbere, og 

 næsten om enhver i Jorden eller endog paa Jorden liggende Stængel, der ikke netop 

 er Knold eller Log. De underjordiske Stænglers biologiske Betydning er imidlertid 

 ret forskellig, og dette bor fastslaaes gennem forskellige Navne, selv om Overgangs- 

 former kan volde Vanskeligheder for Anvendelsen i Praxis. 



En noget af\"igende Form af Jordskud er de Løvblad-Rhizomer (Warming 

 1918), som findes hos %"isse Arter: Kryb-Skud, der figger oftest meget højt i seh-e 

 Jorden, og som er assimilerende, da de bærer Lovblade. Hos mange Bregner findes 

 saadanne, bl. a. Polypodium vulgare, og paa Grund af Bladenes ejendommelige 

 Vækstforhold hos Bregnerne kan Stænglerne ligge endog ret dybt i Jorden, som f. 

 Ex. hos Ørnebregnen. Herhen ogsaa en Del Blomsterplanter, saasom Oxalis acetosella. 

 Aspidistra, Butomas, Iris, Zosiera o. a. De har, saa vidt jeg har set, ikke Stængel- 



