184 66 



eller ringere Grad optage kulstof- og kvælstof heldig Næring fra livløst organisk 

 Stof. Foruden mange grønne, som normale Autofyter udstyrede Arter, der hører 

 herhen (Muldbundsplanter som f. Ex. Listera cordata, Dentaria, Py rola- Arterne, Gød- 

 ningsplanter som Mosslægterne Splachnum og Tetiaplodon) kan henvises til nogle 

 ejendommelige Typer, som f. Ex. mange Bromeliaceer og visse Bregner, der opsam- 

 ler Muld og organiske Dele (se S. 142) og til Insektivorerne (af de 5 Familier: 

 Droseraceæ, Sarraceniaceæ, Nepenthaceæ, Cephalotaceæ og Utriculariaceæ). 



Grupperingen af Livsformerne indenfor Allofyterne kan tildels ske efter det 

 samme Sj'stem, som er lagt til Grund for de autotrofe Planters Inddeling. Man 

 kan f. Ex. sondre mellem Hydatolyter (med Mikroplankton og forskellige Benthos- 

 former) og Aërofyter (herunder Epifytoïder, Chthonofyter osv.). Repræsentanter for 

 alle de under Autofyterne opstillede Typer findes dog næppe, men til Gengæld 

 kommer nye Grupper til i Harmoni med de specialiserede Kaar (f. Ex. Endofyter). 



Holosaprofyter. En Mængde Arter ernærer sig af livløst organisk Stof alene 

 (Humus o. a. Stoffer). Blandt dem findes Vandplanter i fersk og salt Vand: Mikro- 

 plankton som Bakterier, Flagellater, nogle Phycomyceter eller Benthos (Phycomy- 

 ceter o. a. Typer). Herhen maa ogsaa kunne føres en Mængde mikrobe Landplanter, 

 der lever i Jorden og har en umaadelig Betydning for dennes Biologi, samt For- 

 mer, der tindes som Endofyter hos Dj'r og Mennesker (f. Ex. Bakteriefloraen i 

 Tarmkanalen). Dertil hører desuden en Mængde forskellige Svampe af meget for- 

 skellige Typer og af højere Planter nogle faa, bl. a. følgende: Monotropa -Typen med 

 stærkt knopskydende Rødder, Arter af Gentianaceæ, Pohjgalaceœ, Triuridaceæ, Bur- 

 manniaceæ og en Del Orkideer med forskellig morfologisk Bygning (Neottia nidus 

 avis, Coralliorrhiza innata, Epipogon aphijllam, Pogonopsis, Gastraeda, som har Knold 

 i Jorden, og flere andre. 



17. Klasse. Symbiotiske Typer. 



Denne anden store Gruppe af AUofyter afviger fra den nævnte første derved, 

 at Arterne er symbiotisk knyttede til andre. Symbiose kan tages i videre og snæv- 

 rere Forstand og frembyder en Mængde Varianter i Omfang, idet den langtfra altid 

 er lige gavnlig for begge Parter. Van Beneden har som bekendt tre forskellige 

 Trin: 1. Kommensalisme er den ringeste Grad af Symbiose; »Symbionterne« 

 spiser ved samme Bord, men har ellers intet med hverandre at gøre, de hverken 

 skader eller gavner hverandre. — 2. Mutualisme; Arterne gør hverandre gensidige 

 Tjenester. — 3. Parasitisme; den ene Part skader den anden. 



Grænserne mellem disse 3 Trin er naturligvis ikke skarpe. Som Exempel paa 

 1. Kommensalisme i den videste Form kan nævnes Samlivet mellem Ar- 

 terne i et Samfund, være sig i Vand eller Luft. Her ligger store og vigtige Opgaver 

 for os, som bl. a. Studiet af Livsformerne skulde hjælpe til at løse. Snævrere er 

 Baandet mellem Epifyten og Værten, der giver den Husly; i nogle Tilfælde er Epi- 

 fyten ganske uskadelig (S. 139); i andre kan den ved at optræde i stor Mængde 

 blive hindrende for Værtens Liv, for dennes frie og normale Udvikling. Paa samme 



