Anden Hovedafdeling: Histologi. 



Af den nu afsluttede Fremstilling fremgaar det da, at den experimentelle 

 Fysiologi ikke endnu har været i Stand til at løse Spørgsmaalet om Lungernes 

 Innervation. Den har skaffet en Samling betydningsfulde Kendsgerninger til Veje, 

 men Vurderingen af disse er vanskelig, da man ikke har noget fast Grundlag at 

 støtte sig til. 



Vi gaar nu over til at undersøge, hvilke Oplysninger der da er vundet ad den 

 anden Hovedvej for Undersøgelserne over det foreliggende Thema, den anatomisk- 

 histologiske Metode. Vi undersøger her først, hvad man ved om de nervøse 

 Organer, hvor vi kunde vente at finde Lungen paa en eller anden Maade repræ- 

 senteret, for derpaa, efterhaanden som vor Undersøgelse skrider frem, at forsøge, 

 om det er muligt paa Grundlag af vor nuværende Viden at afgøre, hvorvidt de 

 enkelte Cellegrupper elier Nerver eller Ganglier, vi træffer paa vor Vej, har noget 

 med Lungen at gøre eller ej. 



Det drejer sig her væsentlig om 3 forskellige Problemer: 



For det første: Den centrale Beliggenhed og histologiske Bygning af de 

 Cellegrupper, der danner Udsprings- eller Endekerner for Nerver til Lungen. 



For det andet: De eventuelle Ledningsbaners centrale og perifere Forløb 

 og Banernes histoarchitektoniske Bygning. 



For det tredie : Det histologiske Forhold mellem Nervernes sidste Ende- 

 forgreninger og de Organer, de innerverer. 



Som det ses, i Virkeligheden de selvsamme Spørgsmaal, som vi i forrige Kapi- 

 tel gjorde til Genstand for vore Betragtninger under vor Fremstilling af de experi- 

 mental-fysiologiske Undersøgelser og deres Besultater. 



Kap. I. Centrale Kerner. 



Første Afdeling: Medulla oblongata; 

 centrale Kerner fra Vago=glossopharyngeo=accessorius. 



Berettigelsen af at behandle de ovennævnte 3 Nerver under eet ligger deri, at 

 det hidtil trods alle mulige Anstrengelser ikke er lykkedes og næppe overhovedet 



