29 



costalnervekernerne for Inlercoslalmusklernes Nerver. Skal vi søge efler Lunge- 

 kerner, maa vi altsaa søge i den tredie Kernegruppe, Processus lateralis. 



Her ved vi i Virkeligheden intetsomhelst om Tilstedeværelsen af saadanne 

 Kerner. Man kan kun sige, at dersom Franck og Bradford og Dean har Ret i, 

 at Lungen har Vasomotorer, og at disse gaar ud gennem nogle af de øverste 

 Dorsalrødder, er det det sandsynligste, at disse Nerver har deres Udspring et Steds 

 i Processus lateralis i Dorsalmarven, ligesom de sympatiske Vasomotorer til Lege- 

 mets andre Organer. Foreløbig ved vi jo imidlertid ikke, om Lungen har Vaso- 

 motorer. De fysiologiske Resultater kan derfor ikke endnu anvendes som Grund- 

 lag for videre Slutninger, giver derimod et Fingerpeg om, hvor man særligt skal 

 concen trere sine Undersøgelser. 



Vi gaar nu over til at betragte det andet af de 3 Hovedproblemer: Spørgs- 

 maalet, om der existerer Ledningsbaner, der har med Lungen at gøre, og i bekræf- 

 tende Fald, hvor de ligger, og hvorledes de er byggede. Vi vil da først undersøge, 

 hvilke Baner der hører til det oven omtalte System af Kerner, hvor vi maa vente 

 at træffe Cellegrupper, der har med Lungen at gøre, for derpaa at undersøge, om 

 det paa vor Videns nuværende Standpunkt er muligt at udpege enkelte Baner som 

 havende en til Respirationen hørende Function. 



Kap. II. Ledningsbaner. 



Første Afdeling: Medulla oblongata, 



Ledningsbaner hørende til Systemet Vago=glossopharyngeo-accessorius 



og deres histoarchitektoniske Bygning. 



Som alle andre Steder i Nervesystemet falder ogsaa her de paagældende Led- 

 ningsbaner i to Hovedafsnit, af hvilke det ene forløber i de perifere Nerver, det 

 andet i Centralnervesystemet selv. For Sammenhængens Skyld omtaler vi først de 

 i Centralnervesystemet løbende og til de omtalte Kerner hørende Baner. 



I. Centrale Ledningsbaner. 



Opmærksomheden skal da først henledes paa den saakaldte Formatio reticularis, 

 der paa begge Sider optager Pladsen mellem Oliva inferior, Trigeminusroden, [dor- 

 sale Kerner for Vagus og Oktavus, og Hypoglossuskernen og medialt begrænses af 

 Raphe. Denne Dannelse bestaar dels af krydsende eller sammesidel forløbende 

 Axecylindre fra de omliggende Nervekerner (fibræ arcuatæ internæ), dels af kortere 

 og længere Ledningsbaner, der stiger op fra Rygmarven eller løber fra og til 

 Cerebellum og højere liggende Hjernedele (Cortex, Nucleus lentiformis, Thalamus, 

 Firhøjene). 



Axecylindrene fra de store Nervekerner danner til Dels samlede Bundter, iler 



