II. EGNE UNDERSØGELSER. 



Første Hovedafdeling: Celledegenerationsforsøg. 



Naar man kaster et Blik paa den anførte Statusopgørelse, er det jo klart, at 

 det Problem, der allerførst paakræver ens Undersøgelse, naar man vil arbejde 

 histologisk med Lungernes Innervation, er Spørgsmaalet: om der i Medulla ob- 

 longata eller Rygmarven findes Nervekerner, som giver Udspring til Nerver, 

 der løber direkte uden Afbrydelse til Lungen. 



Løsningen af dette Spørgsmaal afgør Centralnervesystemets Stilling til Lun- 

 gerne, og det maa besvares saa bestemt som muligt, da det nødvendigvis kommer 

 til at danne en Grundpille for ens videre Syn paa Sagen. Jeg har da ogsaa aller- 

 først optaget dette Spørgsmaal til Undersøgelse, og da jeg ikke blot af Omtale, men 

 ogsaa af egen Erfaring kendte Vaguskernernes store Resistance overfor en Axecy- 

 linderoverskæring, har jeg, for at sikre mig mod Fejltagelser paa Grund af denne 

 Omstændighed, udført mine indledende Forsøg paa ganske unge Dyr, om hvilke 

 man ved, at en Vagotomi paa Halsen frembringer total Degeneration af alle Vagus- 

 kernerne paa samme Side. 



For desuden at gøre den eventuelle sekundære Degeneration saa stor, saa ud- 

 bredt, saa tydelig som muligt, nøjedes jeg ikke med som Ikegami og Yagita at 

 fjerne en enkelt Lungelap, men jeg gjorde Totalextirpaiion af den ene Lunge paa to 

 fem Dage gamle Hundehvalpe. 



Jeg valgte at extirpere venstre Lunge, fordi jeg ventede, hvad der ogsaa viste 

 sig at være Tilfældet (Møllgaard (51)), at den tilbageblevne Lunge vilde udvide 

 sig og skyde Mediastinum ind i den tomme Pleurahule. I Fald dette skete, vilde 

 Hjertet kun have en ganske kort Vej at passere mod venstre Side og saaledes ikke 

 blive forrykket videre ud af sit naturlige Leje, og udsat for alle de dermed føl- 

 gende Farer. Denne Tanke er nu bagefter saa meget desto mere naturlig, da, som 

 jeg i ovennævnte Afhandling (51) har vist, Prognosen for den totale Lungeex- 

 tirpation paa sunde Dyr ene og alene er afhængig af Hjertets Styrke og Ydeevne. 



Hvad Formen for Degenerationsforsøget angaar, har jeg i disse indledende 

 Forsøg ikke benyttet den ellers almindelig anvendte Nisslske Metode, hvor man 

 kun lader Dyrene leve i kortere Tid og undersøger de kromatolytiske Forandringer 

 i de paagældende Celler. Jeg har tværtimod ladet mine Forsøgsdyr være i Live 



