13 



Begge de to Forfatteres Forsøg lider imidlertid stærkt under Umuligheden af at 

 udrede, hvilken Indvirkning Nerveirritationen har paa Hjertet. 



Værst stillede er i den Henseende Henriques Forsøg med Irritation af Vagus, 

 fordi Trykkene her kun er maalt i a. pulmonalis og venstre Forkammer, og ikke i 

 Aorta, saaledes at man ikke er i Stand til samtidig at kontrollere Tilstanden i ven- 

 stre Ventrikel. 



Som bekendt frembringer Irritation af Vagusstammen alt efter Irritamentets 

 Styrke et forøget eller formindsket Slagvolumen af Hjertet. Et forøgel Slagvolumen 

 vil nu i alle Fald i de første Øjeblikke af let forstaaelige Grunde give en Tryk- 

 stigning i a. pulmonalis; men da samtidig venstre Ventrikel fylder sig stærkere og 

 tømmer sig bedre, vil der derved frembringes en Sænkning af Trykket i venstre 

 Aurikel. Vi faar da i den første Tid efter Irritationen en Tilstand, der nøjagtigt 

 svarer til den, der vilde fremkaldes ved Kontraktion af Lungekarrene. 



Denne Forklaring passer saa meget desto bedre paa Henriques Forsøg paa 

 Katte, som Virkningen af Vagusirritationen holder op førend Irritationen er sluttet 

 og overhovedet varer meget kort, ikke over 10 Sekunder. Var det en virkelig 

 Vasoconstriction, der her var Tale om, maatte man vente, at den i det mindste 

 holdt sig, saalænge Irritationen vedvarede. Er Trykforskellen derimod af cardial 

 Oprindelse, vil den netop forsvinde uafhængig af den fortsatte Irritation, saasnart 

 der er indtraadt en ny Ligevægtstilstand, og højre Hjerte befordrer netop saa meget 

 mere Blod gennem Lungerne, som er nødvendigt for at tilfredsstille venstre Ven- 

 trikels Fordringer. At Forsøget kan gentages efter 20 Sekunders Forløb, behøver 

 kun at betyde, at Hjertet skal have en vis Tid til at vende tilbage til sin gamle 

 Tilstand igen. 



Paa ganske analog Maade kan Resultaterne af Forsøgene paa Hunde og Kani- 

 ner, den vasodilatatoriske Virkning forklares ved, at Vagusirritationen her har 

 frembragt et formindsket Slagvolumen af Hjertet og derved givet lavt Tryk i a. pul- 

 monalis og Stase i venstre Forkammer. Ogsaa disse Forandringer udligner sig og 

 holder sig, naar Ligevægten er naaet, fra nu af uafhængige af den fortsatte 

 Irritation. 



Henriques Forsøg kan derfor ikke siges at have paavist Tilstedeværelsen af 

 Karnerver til Lungen i Vagus. Rent anatomisk set vilde en vasoconstrictorisk 

 Function af Vagus ogsaa være meget vanskelig at forstaa. Naar hele den øvrige 

 Del af Organismen forsynes med vasomotoriske Nerver gennem Sympalicus, og disse 

 som bekendt udspringer fra 1ste Dorsalsegment til 3die eller 4de Lumbalsegment i 

 Rygmarven, er det dog det sandsynligste, at en Udbugtning fra Fortarmens Ven- 

 tralside ikke indtager en saa enestaaende Stilling, men ogsaa modtager sine Kar- 

 nerver, om den har nogen, fra nogle af de omtalte Segmenter, og da de 5 øverste 

 Dorsalsegmenter plejer at afgive Karnerver til Hovedet, er det det rimeligste at 

 søge ogsaa Lungevasomotorerne der. 



Dette har da, som ovenfor anført, Franck ogsaa gjort. Franck maalte, som 

 omtalt, ikke blot Trykkene i a. pulmonalis og venstre Aurikel, men ogsaa i Aorta. 



