bejdes Rammer, idet Problemet om exspiratoriske og inspiratoriske Nerver jo ikke 

 faar nogen væsentlig Indflydelse paa Spørgsmaalet om Lungenervernes anatomiske 

 Forløb, hvorom det i dette Tilfælde drejer sig. 



Vagusforskningen har imidlertid affødt en hel Række af Undersøgelser, der 

 ligger Themaet for denne Afhandling betydeligt nærmere. Da man var bleven 

 klar over, at Overskæringen af Vagus i alt Fald har en fremtrædende Virkning paa 

 Respirationen, faldt det jo ganske naturligt at undersøge, hvilke Traade i Vagus, 

 der førte denne Virkning, og hvorledes de forholdt sig til Centralnervesystemet. 

 Analysen af Traadforløbet i Vagus blev derfor det næste Spørgsmaal, der maatte 

 tages under Rehandling. Det har imidlertid kostet et ganske betydeligt Arbejde at 

 udrede Forholdene her, og naar vi nutildags er nogenlunde klare over, hvilke Dele 

 af Vagus's Udspringsrødder, der tilhører de enkelte fra Stammen udspringende 

 Nerver, skyldes det især en Række Undersøgelser af Grabower (25), Beer (21), 

 Kreidl (20, 21), Kohnstamm, Grossmann (18, 19) og andre. Resultaterne af disse 

 Undersøgelser er da følgende. 



Som bekendt udspringer sammen med Vagus to andre Nerver fra Medulla 

 oblongata, nemlig Glossopharyngeus og Accessorius. Disse Nerver, der er vel ad- 

 skilte i deres perifere Forløb, er i Rodgebetet saa tæt sammensluttede, at det i 

 Virkeligheden ikke er muligt at afgøre, hvilke Rødder, der tilhører Vagus, hvilke 

 Glossopharyngeus og hvilke Accessorius; og skønt der har været discuteret meget 

 frem og tilbage om Spørgsmaalet, har det dog ikke været muligt at naa til nogen 

 Afgørelse. - 



Det maa derfor betragtes som en Vinding, naar Grossmann, Kreidl og Beer i 

 deres Arbejder over dette Emne opgiver enhver Adskillelse af de tre Nerver i Rod- 

 gebetet. Efter Grossmanns Mønster inddeles da Rødderne for IX., X. og XI. Hjerne- 

 nerve i 3 Hovedbundter. Om disses fysiologiske Værdi vides med nogenlunde 

 Sikkerhed følgende: 



Efter samstemmende Undersøgelser af Grossmann, Beer og Kreidl giver en 

 Overskæring af øverste Bundt (a) samme Form for Respirationen, som Over- 

 skæring af den perifere Vagusstamme, altsaa langsommere og dybere Respiration, 

 forlænget Inspiration og sjældnere Aandedræt. Ved centripetal Irritation af samme 

 Bundt (a) faas Stilstand af Diaphragma, og den Virkning paa Respirationen, der 

 frembringes ved Irritation af centrale Vagusstump, udebliver efter Overskæring af 

 Bundt a. (Beer og Kreidl). Heraf slutter de omtalte Forfattere, at i dette øverste 

 Bundt forløber de Traade, „welche die Reflexe zu leiten haben, die Hering und 

 Breuer bei ihrer Lehre über die Selbststeuerung der Atmung durch die nervi 

 vagi nachgewiesen haben!" (Grossmann). Beer og Kreidl har endog søgt at iso- 

 lere de Hering— Breuerske Traade indenfor det øverste Bundt. De angiver at disse 

 Traade løber i det næstøverste Parti af Bundt a. 



Af Irritations- og Overskæringsforsøgene fremgaar endvidere følgende : I øverste 

 Bundt (a) findes foruden de Hering — Breuerske Traade tillige motoriske Nerver for 

 musculus cricothyreoideus, og efter Kreidl (20) frembringer en Overskæring af 



