Hvad angaar Christiaxis Angivelse af et Aandedrætscentrum i Firhojene eller 

 nøjagtigere i Thalamus og Firhojene skal hermed sammenholdes det af Nikolai- 

 des (28) fundne Inspirationshæmningscentrum i Firhojene, ligesom Opmærksom- 

 heden maa henledes paa Maurakis og Dontas(29) Angivelse af et Centralpunkt 

 for Aandedrætsbevægelser i Gyrus centralis anterior hos en Hund. Sammenholdes 

 disse Angivelser, ses det jo let, at hver enkelt af de fundne Centralpunkter ikke 

 kan være et Aandedrætscentrum ..-/.ab' sêo^v", men at den sandsynligste Betragt- 

 ningsmaade dog er den, at vi har at gøre med en Række Nervecentrer, der alle lig- 

 ner hinanden deri, at de har med Respirationen at gøre, og hvoriblandt kun Va- 

 guskernerne indtager noget af en Særstilling, og netop fordi de modtager den cen- 

 tripetale Ledning fra Lungerne. 



Kap. II: Nervus Vagus. 



Gennem ovenstaaende Udvikling føres vi nu over til et andet Spørgsmaal, der 

 har optaget den eksperimentelle Fysiologi omtrent ligesaa meget som Aandedræts- 

 centret. Spørgsmaalet drejer sig nu om Nervus Vagus og dens Forhold til 

 Respirationen. 



Som bekendt fandt Herixg og Breuer (1868), at en kunstig Opblæsning af 

 Lungerne reflektorisk udioste en Expiration, medens en ved Kunst frembragt Lun- 

 gekollaps frembragte en Inspiration. Begge disse Fænomener faldt bort, naar begge 

 nervi vagi var gennemskaarne. Paa Grundlag heraf udviklede de to Forskere deres 

 Theori om ..Selbststeuerung der Atmung durch die nervi vagi", idet de antog to Slags 

 centripetale Traade i Vagus, af hvilke den ene Slags blev irriteret ved den Udspi- 

 ling af Lungen, der frembragtes ved hver Inspiration, og derved hæmmede Respi- 

 rationscentrets inspiratoriske Virksomhed, medens den anden Slags Traade omvendt 

 blev irriteret ved den exspiratoriske Sammenfalden af Lungen og saaledes udløste 

 en inspiratorisk Impuls fra Aandedrætscentret. 



I den følgende Tid har et stort Antal Undersøgere beskæftiget sig med Spørgs- 

 maalet om Forholdet mellem Vagus og Respirationen. Gad (22) indførte den saa- 

 kaldte .reizlose Vagusausschaltung", og sluttede sig nærmest til den Hering — Breuer- 

 ske Theori om Existentsen af inspiratoriske og exspiratoriske centripetale Traade 

 i Vagusstammen. Lewandowsky, Boruttau (23) og andre mener derimod kun at 

 kunne antage Tilstedeværelsen af inspirationshæmmende Traade, og Loewy(24) 

 har sandsynliggjort, at disse Traade befinder sig i en stadig Irritationstilstand — 

 Tonus des Lungenvagus — , og at denne Irritation udøver en Hæmning paa Respi- 

 rationscentrets inspirationsinnerverende Virksomhed. Dog medgiver Boruttau, at der 

 under visse særlige Forhold kan udløses en inspiratorisk Vagusvirkning. 



Discussionen er derfor langt fra til Ende endnu. At fordybe sig videre i de 

 enkelte Forfatteres Anskuelser, vilde imidlertid falde fuldstændig udenfor dette Ar- 



