78 



Det gælder da nu at levere et positivt Bevis for Rigtigheden af det ad Nega- 

 tionens Vej naaede Resultat. Dette Bevis kan føres ad to forskellige Veje, dels 

 ved Undersøgelser, der angriber det eventuelle sekundære Centralpunkt, dels ved 

 histologiske Undersøgelser af Gangl. nodosum selv. 



Vi formulerer da vore Fordringer til den positive Bevisførelse i følgende Sæt- 

 ninger : 



1) Dersom vi skal antage, at Gangl. nodosum indgaar i den centrifugale Vagus- 

 ledning til Lungen, maa Exstirpalion af det sekundære Centralpunkt give 

 Degenerationer, der kun viser sig i Vagusstammen oven over Ganglion nodo- 

 sum, men kan følges ind i dette Ganglie. 



2) Dersom Ganglion nodosum afbryder en motorisk Vagusledning, maa man ved 

 direkte histologisk Undersøgelse finde dels Celler, om hvilke det kan antages, 

 at de kunde lede centrifugalt, men navnlig Kontaktkurve eller pericellulære 

 Fletværk udgaaende fra Axecylindre, der løber ind i Gangliet gennem dels 

 craniale Ende. 



Kap. VI. Dorsale Vaguskerner. 



Vi begynder med det første Punkt. Det til Ganglion nodosums eventuelle 

 motoriske Celler svarende sekundære Centralpunkt maa vi søge i Medulla 

 oblongata og nærmere bestemt først og fremmest iblandt de Kernegrupper, der 

 repræsenterer de centrale Vaguskerner. 



Her er i Virkeligheden ikke meget at vælge imellem. Tractus solilarius er helt 

 igennem sensibel, altsaa udelukket, og om nucleus ambiguus blev vi allerede i 

 den historiske Oversigt enige om, at alt tyder paa, at den hovedsagelig er Recur- 

 renskerne. Tilbage er da kun den dorsale Kernes motoriske Del, hvis 

 fysiologiske Function da ogsaa, som omtalt, er ganske ukendt, men som man paa 

 Grundlag af Irritationsforsøg kan antage har noget med Respirationen at gøre. 



Den le'teste Maade at skaffe sig Oplysninger om denne Kernes Forhold til 

 G. nodosum vilde jo være at undersøge dens Celler for sekundær Degeneration efter 

 Overskæring over og under Gangliet. Som flere Gange omtalt, lader imidlertid 

 den NissL'ske Metode sig meget daarligt anvende overfor de centrale Vaguskerner 

 paa Grund af deres store Resistance overfor Axecylinderoverskæringer. Der er der- 

 for ikke andet at gøre, end at anvende Marchi Metoden, der jo desuden har den 

 Fordel, ved nogenlunde kyndig Behandling al give betydelig sikrere Resultater, end 

 Nissl' Metoden. 



Det bliver da altsaa vor Opgave: 



at ex sti rp ere den dorsale Vaguskerne paa venstre Side ai Medulla oblon- 

 gata og undersøge, om denne Operation fremkalder Degenerationer i 

 Vagusstammen, og om disse Degenerationers Forhold opfylder de under 

 Punkt 1 opstillede Fordringer. 



