91 



Hos Cycloslomerne (Petromyzon , Ammocoetes . . .) er Epibranch ial- 

 ganglierne adskilte og lejrede hver for sig dorso-caudalt for den tilsvarende 

 Gællespalte. Første post-orale Ganglie tilhører Facialis, 2del Glossopharyngeal, de 

 øvrige tilhører Vagns og ligger som en Række Fortykkelser ned langs dens Ramus 

 branchio-gastricus i et Antal svarende til Antallet af Gællespalter. 



Hos Notidaniderne er der 6 Vagusganglier, hos Heptanchus og Hexan- 

 chus henholdsvis 4 og 3. Allerede hos de pentabranche Selachier (Squalida) 

 finder en Sammenskydning af Epibranchialganglierne Sted. Hos Teleostierne er 

 Forholdet noget varierende. Blandt de lungeaandende Hvirveldyr har f. Eks. 

 Tropidonotus adskilte Ganglier, der ligger svarende til 3die, 4de og 5te Bran- 

 chialbue. Hos Lacerta er Ganglierne i Vagusstammen forenede til et „Ganglion 

 nodosum", der ligger udfor de sidste Branchialbuer. Det samme er Tilfældet 

 hos Fuglene. Hos Padder og Pattedyr ligger det fælles Ganglie højere oppe mod 

 Hovedet og danner det velbekendte Ganglion nodosum vagi. 



Morfologisk set maa dette Ganglie altsaa betragtes som sammenskudte 

 Epibranchialganglier. 



Dersom imidlertid dette Synspunkt skal være bindende, maa der være en vis 

 Overensstemmelse mellem Ganglion nodosum og de lavere Dyrs Epibranchialganglier, 

 ogsaa i den finere Bygning, i alt Fald i Grundprincipperne. 



Hos de højere Dyr har vi nu, som omtalt, to histologisk forskellige Ledninger 

 over Ganglion nodosum: en centripetal og en sympatisk centrifugal Led- 

 ning. Begge disse skulde, hvis vort morfologiske Synspunkt er rigtigt, have deres 

 Analoga i Epibranchialganglierne. Den første findes ganske sikkert. De fra Gang- 

 lierne udgaaende Rami prætrematici er væsentlig sensible. 



Men findes der i Epibranchialganglierne en centrifugal sympatisk Ledning, 

 hvis sekundære Centralpunkt ligger i Medulla oblongata? 



Hermed er vi inde paa et meget omdiscuteret Spørgsmaal i Morfologien, nemlig 

 Sympaticus's Forhold til Branchio-gastricus. 



Johannes Müller mente, at Petromyzon i Grunden ikke havde nogen Sym- 

 paticus, men at denne var repræsenteret af Branchiogastricus. 



Allerede Born (1827) hævdede imidlertid, at Vagus anastomoserede med Spinal- 

 nerver. Ahlborn (71) citerer Born og mener sig berettiget til at antage, at der 

 hos Petromyzon findes en Forbindelse mellem Spinalnerver og Hjernenerver, og at 

 denne Forbindelse svarer til Sympaticus hos de højere Dyr. Ved Overgangsstederne 

 findes Gangliecellehobe i Branchiogastricus. Ransom og Thompson (70) gaar endnu 

 et Skridt videre, idet de betragter Epibranchialganglierne i Branchiogastricus som 

 sympatiske Ganglier og Anastomoserne med Spinalnerverne som Rami communi- 

 cantes. 



Efter disse to Forfattere anastomoserer baade forreste og bagerste Rødder med 

 Branchiogastricus. Denne Nerve bestaar efter Ransom og Thompson af 3 Slags 

 Traade: 



1) Meget tykke Traade, der er identiske med de fra de ventrale Spinalrødder 



12* 



