132 20 



to opstilies som nye: R. semispina (= R. hebetata Bail., f. semispina) og R. obtusa. 

 Deres sæsonale og regionale Forekomst angives, og angaaende den vigtigste Art, 

 R. alata, peges der paa, at den i Beltsøen synes at optræde forskelligt i de forskel- 

 lige Aar, idet den havde et mindre Maximum i Vinteren 1884 — 85 (December— Fe- 

 bruar) og et stort Maximum i Slutningen af Maj 1885, hvorefter den aftog til Au- 

 gust, medens den i August 1884 og 1886 var til Stede i ringe Mængde. Som en 

 særlig Slægt optages Pyxilla, af hvilken tre nye Arter opstilles; disse Arter er alle 

 nu henførte til andre Slægter, og da de hører til de fremtrædende Planktondiatomeer 

 i vore Farvande, skal de nævnes her: P.baltica Hens, er Guinardia flaccida (Castr.) 

 Perag. ; den angives at have et Maximum i Januars Slutning og et nyt Maximum i 

 August med derpaa følgende Minimum i Septbr. — Oktober. P. rotundata Hens, er 

 efter min Opfattelse Cerataulina Bergonii Perag.; den fandtes bl. a. talrig i Kattegat 

 i Juli. P. Stephanos Hens, er Rhizosolenia Stolterfothii Perag.; den forekom kun i 

 den vestlige Nordsø. 



Ogsaa for adskillige andre Planktondiatomeer findes der Angivelser om Fore- 

 komst og Optræden; men det vil føre for vidt at gaa ind paa disse; ligesom det ej 

 heller vil være nødvendigt at omtale nærmere de faa Schizophyceer, der opføres 

 for Beltsøen, da der vil blive Lejlighed til at komme tilbage til disse senere. De 

 almindelige Betragtninger hvormed Hensen slutter sin Afhandling, hører ikke 

 hjemme her, hvor det kun er Hensigten at give en Oversigt over, hvad man ken- 

 der til Phytoplanktonets Optræden i de til Danmark grænsende Have. 



I det samme Hefte, som indeholder Hensen's Afhandling, offentliggør K. Mö- 

 Bius (1887) en systematisk Liste over Planktondyrene fra de samme Omraader. I 

 denne findes af Protister opregnet Tintinnider, Peridineer og Silicoflagellater samt 

 nogle Radiolarer og Cyster, og hver Art ledsages af korte Bemærkninger, hoved- 

 sagelig vedrørende deres Udbredelse. Der nævnes 9 Tintinnider, hvoraf to nye 

 (Tintinnus serratus [Cyttarocylis serrata (Mob.; Brandt] og T. flstularis [= C. helix 

 (Clap. & Lachm.) Jörg.]), 12 Peridineer, 3 Silicoflagellater (ny er Dictyocha fornix 

 [= Ebria tripartita (Schum.) Lemm.]), nogle Radiolarer og 2 Cyster („Xanthidium"). 



I 1887 udstrakte Hensen (Hensen 1890) sine Undersøgelser til den egentlige 

 Østersø og opnaaede derved en Sammenligning mellem denne og Beltsøen. Hoved- 

 sagen for disse i September udførte Undersøgelser var Studiet af Østersøens Sild ; 

 men Hensen fik ogsaa Lejlighed til omfattende Planktonindsamlinger. Det viste 

 sig, at saavel Peridineerne som Diatoméerne aftog stærkt baade i kvalitativ og 

 kvantitativ Henseende, naar man kom øst for den undersøiske Tærskel mellem Ged- 

 ser og Darsserort. Optrædende i Mængde var egentlig kun Chœtoceras boréale [skal 

 være Ch. danicum Cleve, ikke Ch. boréale Bail.] og Coscinodiscus (deri er sikkert 

 medregnet Thalassiosira baltica). Derimod spiller Schizophyceerne en større Rolle, 

 særlig Limnochlide [= Aphanizomenon] flos aquae. Den optraadle i Haff'erne i 

 enorme Mængder og førtes derfra ud over hele Østersøen, men Hensen mener dog, 

 „dass die Limnochlide im Salzwasser nicht mehr gedeiht, sondern höchstens nur 

 vegetirt" (1. c, p. 121), saaledes at hele Massen af denne Art er produceret i 



