25 137 



nema-Chætoceras-Periode og Sommeren som Gymnodinie-Pontosphæra-Periode. Men 

 helt andre Resultater faar man, naar man ser paa Planktonets absolute Kvantitet 

 beregnet af Organismernes Mængde og deres Kubikindhold (Volumen). Saa t'aar 

 Peridineerne en overvejende Betydning, idet de udgør c. 60"" af Phytoplanktonets 

 Masse, medens Diatoméerne kun naar c. 34 " <> og de øvrige Phytoplanktonler c. 7 " <>. 

 Videre Betragtninger viser nu, at en Kurve for Phytoplanklonlernes samlede Volu- 

 "men i det væsentlige har samme Forløb som en Kurve, der er Produktet af Havets 

 Temperatur og Lysmængden (Belichtung); dog har Volumenkurven et mindre Fald 

 i Juli, d. v. s. paa den Tid, hvor der er den højeste Temperatur og den største 

 Lysmængde, og hvor den anden Kurve har sit Toppunkt; analyseres dette Fald 

 nærmere, fremgaar det med Tydelighed, at det skyldes Nedgang i Diatoméernes 

 Masse alene, saaledes at man er berettiget til at slutte, at disse Organismer ikke 

 kan taale den høje Temperatur (og store Lysmængde?). 



Langt de fleste Arter af de optrædende Planktonorganismer maa betragtes 

 som hjemmehørende („einheimisch'), og dermed mener Forf. øjensynlig, at de er i 

 Stand til at fuldføre deres hele Livscvklus i Omraadet. Men de forskellise af disse 



v O 



Arter er indvandrede fra forskellige Steder og viser derfor Forskelligheder i deres 

 Optræden. Hovedmængden er kommen fra Nordsøen og Skager Rak, men en Del 

 fra den egentlige Østersø, og disse sidste hører i Reglen til den første af de oven- 

 for nævnte Grupper med ét Maximum. Som endogenetisk i strængeste Forstand be- 

 tragter Fori". Ceratium tripos, balticum [= C. tr., var. subsalsum], der, som paavist af 

 Hensen, har sit egentlige Udbredelsescentrum i Beltsøen. Foruden de hjemme- 

 hørende Former findes dog ogsaa flere, som hvert Aar indvandrer med Strømmen 

 gennem Belterne uden at være i Stand til at fuldføre deres hele Livsløb i Beltsøen. 



Tilsidst forsøger Forf. at drage Sammenligning mellem Organismernes Optræ- 

 den i det af ham udsøgte Aar og deres Optræden i tidligere Aar, saaledes som man 

 kender den fra de tidligere omtalte Afhandlinger af Hensen, Apstein, Brandt o. fl. 

 I det hele og store er der god Overensstemmelse mellem de forskellige Aar, men i 

 1884 — 85, da Hensen gjorde sine klassiske Undersøgelser, var der dog unormale 

 Tilstande, idet Vandets Saltholdighed var højere end sædvanligt, og en Periode af 

 ringe Saltholdighed, der plejer at optræde om Sommeren, var forsinket omtrent 2 

 Maaneder; endvidere dannedes Diatoméernes (Chaetoceras') Høst-Maximum først om 

 Vinteren, ja for Rhizosolenia alata's Vedkommende endda først i Februar. Der er 

 her saaledes en tydelig Sammenhæng mellem de forandrede hydrografiske Forhold 

 og Diatoméernes Optræden; men denne Gruppe af Organismer er en Undtagelse. 

 I Almindelighed varierer Planktonorganismernes sæsonale Optræden i Kieler Bugt 

 kun lidt og er i høj Grad uafhængig af de vekslende Saltholdigheder. Dog bliver 

 naturligvis, eftersom mere eller mindre salt Vand overvejer, Vestformernes [d. v. s. 

 Nordsø-Arternes] Udvikling og Optræden befordret eller hæmmet, og vice versa for 

 Østformernes Vedkommende. 



Der er hermed ret udførligt gjort Rede for visse Partier af Lohmann's Afhand- 

 ling, fordi de solide og omhyggelige Angivelser deri har saa stor Betydning for 



