39 151 



Farvande er ret ringe, og i Overensstemmelse dermed findes Planktonet i^de øvre 

 Lag. Efter Apstein's Undersøgelser (1905, p. 13—23) findes der under 75—100 Me- 

 ter i Nordsøen næppe levende Phytoplankton, i alt Fald kun ganske enkelte Celler; 

 Hovedmængden træffes endda i de allerøverste Lag (0 — 40 M.), for saa vidt som 

 ikke særlige hydrografiske Forhold gør sig gældende. Imidlertid spiller dette For- 

 hold ikke saa stor Rolle for os her, thi det af mig undersøgte Materiale stammer 

 i langt overvejende Grad fra Steder, hvor Dybden ikke overstiger 40 Meter; i det 

 hele træffes Dybder paa over 40 Meter i de danske Farvande egentlig kun i den 

 dybe Rende i Kattegat øst for Læsø — Anholt — Samsø (fraset nogle smaa Huller i 

 Store Reit). En Ting maa dog herved tages i Retragtning, nemlig den store For- 

 skel paa Gennemsigtigheden efter Aarstiden, thi medens antagelig Lysmangel ikke 

 kan tænkes at have videre Retydning om Sommeren i vore Farvande, bliver For- 

 holdet sikkert anderledes om Vinteren, hvor baade Lysets Styrke og Dagens Længde 

 er væsentlig formindsket. 



Illustrerende er ogsaa en af Lohmann (1908, p. 232) anført Iagttagelse af Fyr- 

 sten af Monaco, der viser hvilken Rolle Dybden spiller for Dagslængden. Fyrsten 

 fandt, at paa Funchals Rhed (Madeira) maaltes Dagens Længde i de sidste Dage af 

 Marts ved et Regnard's Apparat til at være i ca. 20 Meters Dybde 11 Timer, i 30 M. 

 kun 5 Timer og i 40 M. endog kun 15 Minutter, en enorm hurtig Aftagen, betinget 

 af Solhøjden og den med Dybden tiltagende Tilbagekastning og Absorption af Lyset. 

 Denne stærke Aftagen af Dagslængden i Dybden maa jo variere efter Aarstid og 

 geografisk Religgenhed. 



Det kan derfor have sin Interesse at se lidt paa den af Aarstiden betingede 

 Forskel i Lysstyrke og Lysets Varighed. I sin Publikation over Undersøgelserne i 

 Kielerfjord har Lohmann (1908) givet en interessant Redegørelse for disse Forhold, 

 og de deri fremførte Data og Reregninger kan jo ganske naturligt overføres paa 

 vore Farvande, da Forskellen i Breddegrad er saa ringe. I en Aarrække havde en 

 tysk Forsker, Weber, maalt den Lysmængde 1 ), der ved Kiel ved Middagstid træffer 

 en horizontal, fuldstændig frit liggende Flade. Af Weber's Publikationer herover 

 har Lohmann udregnet Maanedsmiddeltallet. Endvidere har han beregnet Dags- 

 længden i Timer paa samme Maade, og endelig har han beregnet Produktet af 

 disse to Værdier. Det er jo sikkert ogsaa berettiget at gøre dette, thi først derved 

 faar man den Lysmængde samlet, som kan komme Phytoplanktonet til Gode. De 

 absolute Tal har for os mindre Interesse; Hovedsagen er de relative Værdier, hvor- 

 ved man kan danne sig en Forestilling om Variationens Størrelse. Jeg skal derfor 

 anføre dem i omstaaende Tabel. 



For December, hvor Dagslængden er kortest og Lysmængden ringest, er Vær- 

 dien af begge Faktorer sat til 1, og herfra er de andre Forholdstal afledede. Det 

 er i højeste Grad lærerigt at se, at Forholdsværdien bliver endog 20 Gange saa 

 stor i Juni som i December; disse Tal giver os en virkelig god Oplysning til For- 



') d. v. s. den optiske Styrke (i Meterhefnerlys) af det samlede Lys iSol + Himmel). 



21* 



