41 153 



dets Temperatur og Saltholdighed de bedst kendte, da det hovedsagelig er ved Stu- 

 diet af disse, at et Farvands Hydrografi undersøges, og det er derfor, at dette Ka- 

 pitel, som handler om Phytoplanktonets Livskaar, tillige kaldes Udsigt over vore 

 Farvandes Hydrografi. 



Her skal nu i det følgende gives et Resumé af vort Kendskab til Hydrogra- 

 fien i de Danmark omgivende Farvande paa Basis af de senere Aartiers 

 Undersøgelser hovedsagelig fra dansk og svensk Side. De vigtigste Afhandlinger 

 vedrørende disse Forhold er skrevne af Svenskerne Ekman og Pettersson og af 

 Danskerne Martin Knudsen og I. P. Jacobsen. Oversigtsafhandlinger er publice- 

 rede af Knudsen (1905) og fra de internationale Havundersøgelsers Centralbureau 

 (Bull. Suppl. 1909). 



Vore Farvande danner jo Forbindelsesleddet mellem den brakvandede Østersø 

 og den salte Nordsø, der igen staar i Forbindelse med og reguleres af Atlanterhavet. 

 Denne Beliggenhed mellem to vidt forskellige Have bevirker, at de hydrografiske 

 Forhold bliver meget indviklede, og at der foregaar en livlig Vand-Udveksling 

 igennem dem og en stærk Blanding af Vandmasserne i dem. Grundpillen for hele 

 Forholdet er, at der gaar en Strøm fra Østersøen udad og en Strøm fra Nordsøen 

 og Skager Rak indad; den første Strøm, den saakaldte baltiske Strøm, er paa 

 Grund af sit forholdsvis ferske Vand en Overfladeslrøm, medens den indgaaende, 

 mere saltholdige Strøm er en Understrøm. Vi skal ikke her diskutere Aarsagerne 

 til disse Strømbevægelser; det vil være nok at sige, at de bl. a. skyldes Forskelle 

 i Barometerstand og Vindene foruden Østersøens Tilløb af Ferskvand. 



a. Den egentlige Østersø. Gaar vi nu over til at betragte de hydrogra- 

 fiske Forhold i de enkelte Afdelinger af Farvandene og begynder vi indefra, har vi 

 først den egentlige Østersø, hvis vestligste Parti beskyller Sjællands, Møens og Fal- 

 sters Østkyst. Som Grænse mod Vest tages i Almindelighed den Tærskel, som 

 gaar fra Gedser i en Bue mod Øst og Syd til Darsserort paa den tyske Kyst, og 

 som intetsteds ligger dybere end 20 Meter; som Nordgrænse regnes en Linje over 

 det lavvandede Parti: Sjælland — Amager — Saltholm — Skaane. Lige vest for Gedser — 

 Darsserort-Tærskelen ligger den Fordybning, der kaldes Kadetrenden, hvor Dybden 

 naar næsten 30 Meter, og ad denne trænger Hovedmassen af det saltere Vand ind 

 i Østersøen. En Gang imellem kommer der dog ogsaa salt Vand til Østersøen 

 gennem Øresund forbi Drogden. 



Af Gehrke's nylig (1910) udkomne Arbejde ses, at i Overfladen er Saltholdig- 

 heden i denne Del af Østersøen ret konstant, idet den kun varierer mellem ca. 7 

 og 11 °/oo (Gehrke 1910, p. 12) og som Middeltal mellem 8 og 9°/ou; den har en 

 svag Variation efter Aarstiden, idet den er højest om Vinteren (som Middeltal 

 ca. 9 °/oo mod 8 °/oo). Den samme Variation strækker sig igennem hele det mindre 

 salte Vandlag, og findes f. Eks. ved Gedser Revs Fyrskib ved Bunden (11 Meter), 

 hvor Maanedsmiddeltallene (for 1880 — 1909) varierer fra ca. 13,5 °/oo i December- 

 Januar til 10,8 °/oo i Maj— Juni. Disse sidste Tal viser tillige, at Saltholdigheden i 

 det egentlige Østersøvand kun langsomt tiltager mod Dybden. Under dette findes 



