53 165 



Organismer. Til Forklaring af den første af de to Aarsager kan tjene: en vis 

 Vandmasse har paa et givet Tidspunkt og ved en given Temperatur været Over- 

 fladevand, men er derefter enten ved horizontale eller ved vertikale Strømninger 

 sunket ned under Overfladen og er bleven overlejret af andet Vand, saaledes at 

 den ikke kan faa tilfort Ilt fra Atmosfæren; den tilstedeværende Iltmængde mind- 

 skes nu ved Dyrenes Forbrug. Da Dyrenes Mængde er varierende, kommer vi 

 over til den anden Faktor. Imidlertid er i Almindelighed denne sidste — Varia- 

 tionen i Mængden af Dyr — af meget ringere Betydning end den første, og derfor 

 benytter Hydrograferne den relative Iltmængde i Vandet til Undersøgelser over 

 Havvandets Strømninger. Man maa dog herved altid tage Hensyn til, at i de øvre 

 Lag vil Phytoplanktonets Assimilation virke ændrende ind paa Iltmængden, og 

 dette viser sig i Virkeligheden ogsaa, idet man ofte finder visse Vandlag overmæt- 

 tede med Ilt, d. v. s. indeholdende mere Ilt end de efter Beregning — naar Hensyn 

 tages til Temperaturen — skulde. Forholdene er imidlertid ret komplicerede, idet 

 man ikke kan vide, om et vist Vandlag, da det var ved Overfladen, havde samme 

 Temperatur som senere, naar det findes i en vis Dybde; er Temperaturen steget, 

 efter at det har forladt Overfladen, vil det kunne være overmættet, uden at dette 

 har noget at gøre med Phytoplanktonets Assimilation; og omvendt, er Temperaturen 

 aftaget, vil det være undermættet, selvom der ingen iltforbrugende Organismer var 

 til Stede. Det vil heraf fremgaa, at Analyserne af Vandets relative Iltmængde maa 

 anvendes med Forsigtighed og Kritik. At de imidlertid kan give vigtige hydrogra- 

 fiske Oplysninger, har N. Bjerrum (1904) og I. P. Jacobsen (1908 b) vist for de 

 danske Farvandes Vedkommende 1 ). Deres Undersøgelser har ogsaa Interesse for 

 os her, selvom vort Synspunkt er et andet, idet vi nemlig gennem dem faar Op- 

 lysninger om, hvordan den relative Iltmængde forholder sig paa de forskellige 

 Aarstider (Kvartalsmaanederne). 



Efter Jacobsen's Undersøgelser kan man sige, at Overfladevandet i vore Far- 

 vande næsten altid indeholder saa megen Ilt, at Iltindholdet ligger omkring Mæt- 

 ningspunktet; men i Underlagene er Forholdene anderledes. I November og Fe- 

 bruar — altsaa i den mørke Tid — træffes ingen Mætning med Ilt i Vandet under 

 Hav-Overfladen; den relative Iltmængde aftager med tiltagende Dybde. Hvor stærkt 

 den aftager, er forskelligt til forskellig Aarstid og paa de forskellige Steder i vore 

 Farvande. I det sydlige Kattegat, lærte vi ovenfor, var Underlaget ret stagnerende, 

 og i god Overensstemmelse hermed staar, at Iltmængden her i November naar ned 

 til 50 — 60 °<oo af Mætning; Vandet har da længe været uden Berøring med Atmo- 

 sfæren (ca. U/a Maaned i Følge andre Beregninger). I Februar, hvor Vandets Cir- 

 kulation er livlig, findes derimod kun ca. 10 °/o Undermætning. 



I Maj og August fandt Jacobsen hyppigt i vore Farvande en endog ret be- 

 tydelig Overmætning med Ilt (indtil 18 " o) i de intermediære Lag, ja undertiden 

 naaende fra Overflade til Bund paa enkelte Steder. Denne Overmætning maa, i alt 



] ) I. P. Jacobsen (1910) har ogsaa nylig vist disse Undersøgelsers store Værdi som Hjælp til For- 

 staaelsen af Middelhavets Hj'drografi. 



D. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 7. Række, naturvidensk. og mathem. Afd. IX. 2. 23 



