168 56 



prøverne blev opbevarede i godt tillukkede Glas i Lys, og Ændringerne i Iltindhol- 

 det blev bestemte efter 24 Timers Forløb. Prøverne med filtreret Havvand giver 

 Bakteriernes Iltforbrug, de tilsvarende Prøver med ufiltreret Havvand giver Bak- 

 teriernes Iltforbrug formindsket med Phytoplanktonternes Iltproduktion 3 ), som er 

 Differensen mellem deres Iltudskillelse ved Kulsyreassimilationen og Iltforbruget 

 ved Aandedrættet. I alle sine 17 Forsøg finder han, at Phytoplanktonterne har 

 produceret ikke ubetydelige Iltmængder (som Middeltal ca. 1 mg. i 1 Liter Vand i 

 24 Timer), idet Iltomsætningen i ufiltreret Havvand har resulteret i enten en svag 

 Iltproduktion eller et ringe Iltforbrug, medens den i filtreret Vand altid bestod i 

 ret betydeligt Iltforbrug; af de to saaledes fundne Værdier beregner han saa Ilt- 

 produktionen hos Algerne, d. v. s. Overskuddet af Iltudskillelsen, efter at Algerne 

 har anvendt det, de kræver til deres Trivsel. 



b. Kulsyre. De Forhold, under hvilke Kulsyren forekommer i Havvandet, 

 er ret komplicerede, og vi véd kun lidt om Phytoplanktonets Assimilationsbetingel- 

 ser. Det er nemlig saaledes, at Havvandet i Almindelighed reagerer alkalisk, hvil- 

 ket vil sige, at den tilstedeværende Kulsyre er knyttet til de opløste Salte, dels di- 

 rekte bundet i Karbonaterne, dels i løsere Forbindelse („halvt bunden") i Bikarbo- 

 naterne; kun undtagelsesvis er der fri Kulsyre i Overskud. Ved Bestemmelsen af 

 Havvandets Kulsyremængde har Kemikerne og Hydrograferne oftest ikke adskilt 

 disse forskellige Slags Kulsyre, men blot angivet Mængden af „uorganisk Kulsyre" 

 i det hele taget. Dette strækker ikke til for os, naar vi skal se paa Kulsyren som 

 Næringsstof for Phytoplankton. Gaar vi ud fra, at Phytoplanktonet assimilerer paa 

 samme Maade som de højere Vandplanter, kommer nemlig blot den i snevrere 

 Forstand frie (men sjældent forekommende) og den til Bikarbonaterne knyttede 

 Kulsyre -- begge Slags sammenfattes i det følgende som fri Kulsyre i Modsætning 

 til Karbonaternes bundne — i Betragtning. Det er nemlig paavist af flere Forff., 

 bl. a. af A. Nathansohn (1907), at Vandplanter assimilerer fortræffeligt i Vand med 

 opløst Bikarbonat, men derimod ikke i en Karbonatopløsning. En ikke ringe Del 

 af Kulsyren i Bikarbonatopløsninger frigøres nemlig paa Grund af Hydrolyse og 

 giver Opløsningen en ikke ubetydelig Kulsyrespænding (Karbonatopløsninger har 

 derimod en ringe Kulsyrespænding), og A. Krogh (1904, p. 334) har gjort opmærk- 

 som paa, at det er mest sandsynligt, at Phytoplanktonets Assimilationsenergi staar 

 i direkte Forhold til Kulsyrespændingen, hvad der ogsaa passer med, at Karbonat- 

 opløsningen ikke duer for Planternes Assimilation 3 ). Kulsyrespændingen definerer 

 Krogh (1. c, p. 404) som den Procentmængde af Kulsyre, der ved Normaltryk er i 



*) Pütter synes ikke at have medtaget i sine Beregninger, at Phytoplanktonterne kun producerer 

 Ilt i Lys, altsaa om Dagen, ellers vilde han have indskrænket sine Forsøgs Varighed til Dagen 

 (den lyse Tid) og ikke have ladet dem vare 24 Timer (Dag + Nat). 



-) For nylig har U. Angelstein (Beitr. z. Biologie der Pflanzen, Bd. 10, 1910) offentliggjort omfattende 

 Forsøg over Vandplanters Assimilation. Han kommer til det Resultat, at Assimilationen afhænger 

 paa den ene Side af Mængden af det i Vandet indeholdte Bikarbonat, som direkte benyttes af 

 Planterne, paa den anden Side, men først i anden Linje, af Vandets Kulsyrespænding. Karbonater 

 som saadanne er ikke assimilable for Planter, men først naar de omdannes til Bikarbonater. 



