57 169 



Diffusions-Ligevægt med Vandet („The tension of carbonic acid in natural waters 

 is the percentage of the gas in air being at ordinary pressure in diffusion-equili- 

 brium with the water"). I Stedet for „Kulsyrespænding" kan vi dog vist -- til vort 

 Formaal — sætte det simplere forstaaelige „fri Kulsyre", i den ovenfor nævnte ud- 

 videde Betydning. Et Par Forsøg, som Krogh har anstillet af andre Grunde, viser 

 tydeligt, hvilken stor Indflydelse en rig Bundvegetation i lavvandede Bugter har 

 paa Kulsyrespændingen, idet denne da paa Grund af Planternes Assimilation under 

 Lysets Indvirken, hvorved den frie Kulsyre opbruges, synker ned til meget lave 

 Værdier (1. c, p. 389). Det er vel tilladt at slutte, at Phytoplanktonet forholder sig 

 analogt, og at der er Rimelighed for, at dettes Trivsel til Tider hæmmes ved Man- 

 gel paa „fri" d. v. s. assimilabel Kulsyre, selvom der er betydelige Mængder af bun- 

 den Kulsyre til Stede i Vandet. Imidlertid bevirker, som Nathansohn (1. c, p. 221) 

 paapeger, Forbruget af assimilabel Kulsyre, at Ligevægtstilstanden i Vandet for- 

 styrres, og at der for at genoprette den stadig nydannes „fri" Kulsyre, saaledes at 

 de opløste Karbonater tjener som en Slags Reservoir for Kulsyre. Vandets Assimila- 

 tionsværdi for Phytoplanktonet beror saaledes ikke paa dets absolute Indhold af 

 kulsure Salte, men paa Kulsyrespændingen. 



Uden at komme ind paa Alkalinitets- og Hydroxylionkoncentrations-Spørgs- 

 maal, som jeg ikke anser mig i Stand til at diskutere, vil mine her givne Betragt- 

 ninger dog vist have godtgjort, at Betingelserne for Kulsyreassimilationen hos 

 Phytoplanktonet er et ret indviklet og endnu lidet oplyst Problem, som det var 

 ønskeligt om Fysiologer vilde tage op til Behandling. Det ovenfor anførte Forsøg 

 af Knudsen og mig viser, at det er ikke ubetydelige Kulsyremængder, Plankton - 

 diatoméer forbruger ved Assimilation (9,2 ccm. pr. Liter i 2 l ji Time) i Lys, medens 

 de i Mørke udskiller en Del ved deres Aandedræt (1,2 ccm. pr. Liter i 4 Timer). 

 Mængden af Kulsyre i Havvandet afhænger saaledes bl. a. af Planktonets Art og 

 Mængde, foruden af Vandets Temperatur og Saltholdighed. — 



I Tilslutning til Behandlingen af den „uorganiske Kulsyre" vil det vist være 

 paa sin Plads her at nævne et Par Ord om de opløste organiske Kulstoffor- 

 bindelser i Havvandet. A. Pütter (1907 og 1909) mener at have paavist disse i 

 saa betydelige Mængder, at de maa antages at spille en stor Rolle som direkte Næ- 

 ring, ved Diffusion, for Havdyrene. Disse skal efter Pütter ikke kunne nøjes med 

 den i Vandet tilstedeværende faste Kulstofkilde (Organismerne), da der er for lidt 

 deraf, men skal skaffe sig en stor Del af deres Kulstof ved Optagelse af opløste or- 

 ganiske Kulstofforbindelser. Denne Teori, som har vakt stor Opsigt og stærk Mod- 

 stand, revolutionerer jo vor Opfattelse af de højere Havdyrs Ernæring som værende 

 baseret alene paa direkte Optagelse af de lavere Organismer, i sidste Instans Phyto- 

 planktonet, som jo gælder for Urnæringen i Havet. Tænker man imidlertid Sagen 

 igennem, er det kun ved den gængse Opfattelse af Metazoernes, især de højere or- 

 ganiserede Krustaceers og Hvirveldyrs, Ernæring, at Teorien rokker, ikke ved Pro- 

 blemet om Phytoplanktonet som Urnæringen. Thi hvordan man end stiller sig til 

 Sagen, bliver Phytoplanktonet den mest betydelige Kilde til Frembringelse af orga- 



