172 60 



Hvad Fosfor angaar, da foreligger der meget lidt om dets Mængde i Hav- 

 vand. Efter Brandt's Opfordring har Raben (Brandt 1905, p. 11) gjort nogle Ana- 

 lyser af Østersøvand for at bestemme Mængden af Fosforsyre; den viste sig at være 

 betydelig ringere, end ældre Angivelser lod formode, men forøvrigt ret varierende. 

 I Februar og Maj var Mængden meget ringe: 0,14 — 0,25 mgr. pr. Liter, men i Au- 

 gust betydelig større, nemlig indtil 1,46 mgr. pr. Liter 1 ). Efter de paa Brandt's 

 Foranledning gjorte Undersøgelser over Phytoplanktonters (Ceratium og Rhizosolenia) 

 kemiske Sammensætning er imidlertid Fosforsyreforbindelser kun tilstede i Orga- 

 nismerne i ringe Mængde (fire Gange mindre end Kvælstofforbindelser), saa det er 

 næppe rimeligt, at fosforsure Salte — undtagen maaske i rene Undtagelsestilfælde 

 — forekommer i saa smaa Mængder i Havvandet, at Phytoplanktonets Trivsel 

 hæmmes af den Grund. Dog skal det villig erkendes, at det blot er en Formod- 

 ning, mod hvilken Allen og Nelson's nylig publicerede Undersøgelser delvis taler. 

 De har undersøgt Betingelserne for Kulturer af Planktondiatomeer, og viser, hvor 

 nødvendig Fosforsyren er, og tillige at naturligt Havvand (steriliseret) 3 ) hurtigt 

 mister sin Evne til at kunne nære Diatomékulturer, naar der ikke tilsættes Fosfor- 

 syre-Forbindelser (foruden kvælstofholdige). Deraf er man berettiget til at slutte, 

 at næst Kvælstofforbindelser var Fosforsyreforbindelser ved disse Kulturforsøg de 

 for Phytoplanktonets Trivsel kritiske Stoffer; men hvordan Forholdene er i Naturen 

 i Havet, hvor Diatoméerne har langt mere Medium at leve i, kan jo ikke med 

 Sikkerhed siges efter disse Forsøg. 



Inden vi behandler Spørgsmaalet om kvælstofholdige uorganiske Forbindelser, 

 vil vi indskyde, at foruden de nævnte 10 Grundstoffer er der imidlertid endnu to, 

 hvis Forbindelser synes at være nødvendige Næringsstoffer for visse Phytoplank- 

 tonter, nemlig Natrium og Silicium. O.Richter (1906 og 1909) har vist, at i alt 

 Fald for nogle Diatoméer er Klornatrium og Kiselsyre nødvendige Næringsstoffer, 

 uden hvilke de overhovedet ikke kan leve. Det er ganske vist Bundformer af 

 Slægterne Nitzschia og Navicula, han har benyttet i sine Kulturer, men der er 

 næppe nogen Grund til at antage, at andre Diatoméer skulde forholde sig ander- 

 ledes; Kiselsyren er jo en Bestanddel af alle Diatoméers Væg. 



At der skulde kunne blive Mangel paa Klor natrium i Havvandet, kan vel 

 betragtes som udelukket, saa i den Henseende behøver man ikke at behandle Klor- 

 natriums Forekomst. Men Richter's Forsøg giver et ganske interessant Fingerpeg 

 til Forstaaelsen af de forskellige Planktondiatomeers forskellige Forhold overfor 

 Brakvand : nogle Arter er jo eksklusive Saltvandsformer, der kun trives i Vand paa 

 over 30 °/oo Saltholdighed, andre er meget mere nøjsomme og taaler ret store Varia- 

 tioner, og atter andre findes kun i Brakvand paa under 10 — 15 °/oo Saltholdighed. 



') Dette er dog ifølge velvillig Meddelelse af Prof. Dr. Fr. Weis meget store Mængder sammenlignet 

 med Jordbundens Indhold af Fosfater, der her alene forekommer i tungt opløselige Forbindelser (i 

 gode Jorder c. 1 «loo), hvoraf kun en meget ringe Del er opløselig i kulsyreholdigt Vand. 



2 ) Ved Sterilisering ved Kogning udfældes Fosforsyren som uopløselige Fosfater, fordi Kulsyren ud- 

 drives; og disse opløses da meget vanskeligt igen. Sterilisering burde foregaa ved Filtrering gen- 

 nem Chamberlandske Filtre. 



