176 64 



vielen anderen gemeinschaftlich wirkt, an einem Ort vielleicht mehr, am anderen 

 weniger in Erscheinung tretend 4 ". — 



I forrige Afsnit pegedes paa, at de ikke-autotrofe (heterotrofei Phytoplankton- 

 ler nødvendigvis maa benytte oploste organiske Kulstofforbindelser for at 

 opbygge Celler, og at rimeligvis ogsaa de autotrofe Former kan gøre dette. 



Endvidere forekommer der i Havvandet opløste organiske Kvælstoffor- 

 bindelser, som ved Forraadnelses-Bakteriers Hjælp kan omdannes til uorganiske, 

 og endelig spiller saavel nitrificerende som denitrificerende Bakterier en Rolle for 

 Havvandets Indhold af de uorganiske Kvælstofforbindelser 1 ). — 



Vi kan resumere Indholdet af dette Afsnit paa følgende Maade : af de i Hav- 

 vandet opløste uorganiske Stoffer, der tjener som Næringsstoffer for Phytoplank- 

 tonet, findes Kvælstof-, Fosfor- og Silicium-forbindelser i saa ringe Mængde, at den 

 forhaandenværende Mængde ma aske til Tider kan komme til at betyde noget for 

 Phytoplanktonets Trivsel, medens de øvrige Stoffer altid vil være til Stede i til- 

 strækkelig Mængde til at tilfredsstille Phytoplanktonets Næringsbehov. — 



I Tilslutning til dette Afsnit om Phytoplanktonets Næringsstoffer vil det være 

 paa sin Plads at omtale de faa hidtil udførte Kulturforsøg med Phytoplank- 

 ton. hvoraf der kan drages Slutninger om Phytoplanktonets Næringskrav. 



H. H. Gran har (1908) ganske foreløbigt omtalt nogle Forsøg med Dyrkning 

 af Phytoplankton i Flasker med Havvand nærmest for at studere Formeringshastig- 

 heden hos Organismerne. Det fremgaar af disse Forsøg: for det første, at man 

 overhovedet er i Stand til at holde Phytoplankton i Kultur, omend kun i kort Tid: 

 for det andet, at en Tilsætning af en Ammoniakforbindelse ( Klorammonium ) frem- 

 mer Væksthastigheden, og for det tredje, at Formeringen, Væksten, bliver ringe, 

 saasnart Forsøget varer mere end nogle Dage. men at Tilsætning af Klorammonium 

 eller friskt Havvand kan ..opfriske- ældre Kulturer, saaledes at Formeringen bliver 

 betydelig bedre. 



Beretning om langt mere omfattende Kulturforsøg med Planktondiatomeer 

 foreligger i nyeste Tid fra E. J. Allen og E. W. Nelson (1910 . Disse Kulturfor- 

 søg var oprindelig paabegyndte for at skaffe Næring til planktonædende Lar- 

 ver af Echinodermer o. a. Dyr, men efterhaanden som Forsøgene skred frem, førtes 

 Forff. over til at undersøge Betingelserne for Kulturernes Trivsel. Det vil føre for 

 vidt at omtale hele den vidtløftige Forsøgsanordning: vi vil derfor indskrænke os 

 til at fremdrage nogle af de vigtigere Resultater. Den Forsker, der tidligere mest 

 indgaaende har beskæftiget sig med Kultur af Diatoméer, men kun med Bundfor- 

 mer, er P. Miquel, som har skrevet en lang Række Meddelelser om sine Forsøg 

 (fuldstændigt citerede hos Allen og Nelson), og paa hans Undersøgelser baserer 

 de engelske Forskere deres Forsøg. Det lykkedes dem at simplificere Sammensæt- 



') H. Prixgsheim har nylig i en Oversigtsartikel om -Die Bedeutung stickstoffbindender Bakterien" 

 (Biolog. Centralbl., Bd. 31, Nr. 3. 1911) anstillet en interessant Betragtning over de nitrificerende 

 Bakteriers Sammenspil med de Agaragar-nedbrydende Bakterier og dettes store Betydning for For- 

 øgelsen af Havets Kvælstofmængde. 



