178 (56 



flasker, men de liar dog ved Tilsætning af Kalciumsilikat faaet Kulturer med bedre 

 Udvikling af Cellernes kiselsyreholdige Skaller. 



For at være fuldstændigt Herre over Kulturmediets kemiske Sammensætning 

 blev der lavet kunstigt Havvand af destilleret Vand og de nødvendige Salte; men 

 Kulturforsøg med dette som Basis gav ikke gunstige Resultater, saaledes at det blev 

 nødvendigt at holde sig til de ikke absolut exakte Forsøg med naturligt Havvand 

 som Udgangspunkt. Er Forff.'s Resultater saaledes ikke fuldkomne i alle Henseen- 

 der, betyder deres Arbejde dog et meget stort Skridt fremad mod Forstaaelsen af 

 Planktondiatomeernes Livskrav. De bekræfter jo smukt, at Kvælstof- og Fosfor- 

 Forbindelser er de Næringsstoffer, der er de kritiske for Planktonalgernes Ernæring, 

 og at dertil kommer visse Forhold, hvorved protektive Stoffer og Vandets Alkalinitet 

 faar Betydning. 



Ved Omtalen af Kulturforsøg med Phytoplankton vil der være Grund til attel- 

 ât pege paa Richter's (1906, 1908) flere Gange nævnte, virkelige Renkulturer af 

 Ferskvands- og Bunddiatomeer, hvorved det er lykkedes ham at paavise Nødvendig- 

 beden af Natrium- og Silicium-Forbindelser som Næringsstoffer. Det er ogsaa værdt 

 at notere -- hvad allerede delvis er omtalt, men gentages her — , at han (1906) har 

 fundet, at Diatoméer i Lys kan benytte organiske Kulstofforbindelser (Kulhydrater 

 o. s. v.) som Kulstofkilde, og at de kan assimilere organiske Kvælstofforbindelser 

 (men ikke frit Kvælstof), d. v. s., at de kan ernære sig ganske saprofytisk. 



III. Bemærkninger om Phytoplanktonternes Biologi. 



A. Livscyklus og Formeringsforhold. 



Vi har nu gennemgaaet enkeltvis de ydre Faktorer (Lyset, Vandet og dels Ind- 

 hold af Næringsstofler), som betinger Phytoplanktonets Trivsel. Det er disses 

 Sammenspil i Forbindelse med Phytoplanktonternes indre Livsprocesser, der regu- 

 lerer Planktonets Optræden, og det vil derfor være naturligt at henvende vor Op- 

 mærksomhed paa, hvad man véd om disse indre Faktorer: Livscyklus, Formering, 

 Hvilestadier o. s. v. Først naar disse Forhold tages med i vore Betragtninger, faar 

 vi den rette Mulighed for Forstaaelsen af vore Farvandes Phytoplankton. 



Vi bliver her nodt til at tage de systematiske Grupper af Phytoplanktonler 

 hver for sig. De to langt overvejende Afdelinger er Diatoméerne og Peridineerne; 

 dertil kommer nogle faa Flagellater, Grønalgerne Halosphæra og Botrgococcus og 

 nogle faa Schizophyceer. Det kan siges forud, for alle Gruppers Vedkommende, at 

 vor Viden desværre er meget ufuldstændig. Her er en stor, udbytterig Mark for 

 fremtidige Specialundersøgelser. Det vilde være i højeste Grad ønskeligt, om vor 

 Kundskab om disse Organismers Biologi, deres Livscyclus, kunde blive større, og 



