ISO 68 



man bort fra dem. afhænger Formindskelseshastigheden af Formeringshastigheden. 

 og denne er selvfølgelig en variabel Størrelse, idet den dels maa antages at variere 

 fra Art til Art. dels staar i Forhold til de forhaandenværende ydre Kaar. For en 

 enkelt Planktondiatomés Vedkommende kender man Formeringshastigheden. G. Kar- 

 sten i1S9Si har nemlig ved Kultur af Sceletonema costatum kunnet beregne, at 

 under normale Forhold iVand i Bevægelse) bliver 1 Celle til 5 i 12 Døgn. hvilket 

 giver en Formeringskoefficient af ca. 21 " •■ og en Formeringsfod paa 1,2 pr. Døgn. 

 I stillestaaende Vand var Formeringsfoden endnu større (1,3—2,0). En Formerings- 

 fod paa 1,2 — 1,3 synes at være det normale, og man har vist Lov til at betragte 

 dette Tal. der iøvrigt stemmer med Hexsex's Beregninger af Formeringsfoden hos 

 Ferskvandsdiatomeer og -Peridineer. som almengyldigt for Planktondiatomeer i alt 

 Fald paa det Tidspunkt, hvor de befinder sig i deres egentlige Vegetationsperiode. 



Der maa følgelig paa et vist Tidspunkt ske en Forandring i Formeringsfor- 

 hoklene for at Arten kan holde sin Størrelse, og denne Forandring er den ejen- 

 dommelige Form for Celleforyngelse. som er blevet kaldt Auxosporedannelse. 

 Denne foregaar hos forskellige Diatoméer paa forskellig Maade. idet den kan være 

 Resultatet af en Kopulation af to Celler eller kan foregaa fra en eneste Celle. Dette 

 sidste er Tilfældet hos alle eentriske Diatoméer — saa vidt man véd — . og til 

 denne Hovedafdeling hører langt de fleste Planktondiatomeer. Hos de faa ægte 

 Planktondiatomeer, der hører til den anden Hovedafdeling. Pennatæ, kender man 

 ikke Auxosporedannelse. 



Hos Centricæ foregaar Auxosporedannelsen oftest ved, at en Celles Indhold af- 

 runder sig til et kugleformet Legeme — Auxosporen — med betydeligt større Dia- 

 meter end den oprindelige Skals Tværakse og derved sprænger Skallen : i andre 

 Tilfælde dannes Auxosporen ved, at Cellens Indhold poser sig ud gennem en Aab- 

 ning et Sted paa Skallen og her former sig til et kugleformet Legeme. Auxosporen 

 er omgivet af en tynd. ofte strukturløs, kiselholdig Skal og spirer straks. Indenfor 

 Skallen dannes der ved Spiringen Skaller af den for Arten karakteristiske Form; 

 undertiden sprænges Auxosporeskallen. Ved den derpaa følgende Tvedeling frem- 

 kommer to Celler, hvoraf hver har to Skaller, i Reglen én normal og én dannet 

 af Auxosporeskallen. Xu fortsættes Delingen paa sædvanlig Vis, men ved Auxo- 

 sporens store Diameter er opnaaet. at de nye Celler er betydelig bredere end de 

 gamle var inden Auxosporedannelsen. 



Hvilke Faktorer der betinger Auxosporedannelsen. er ikke kendt. Det er et 

 Faktum, at ikke de allermindste Celler, saaledes som man skulde tro. skrider til 

 Auxosporedannelse, men derimod oftest de. der er lidt under Artens Middelstør- 

 relse P. Bergon 1907. p. 336 1. Det er, som om de smaa Celler var naaede neden- 

 for Grænsen for Evnen til at forny sig. 



turer, særlig en Kultur gennem en enorm Mængde Generationer af en lille Sitzschia closterium, f. 

 minutissima. har de ikke kunnet spore nogen Aftagen i Størrelse hos Cellerne: de siger derfor 

 (1. c. p. 462 : -This seems to prove that the theory of gradual decrease in size ivith successive 

 generations cannot be generally applied'. 



