184 72 



en vis Tid, før de kan spire. Med andre Ord, man har vist Lov til al betragte 

 Hvilesporerne som analoge med Frøene hos de enaarige Blomsterplanter: de er de 

 Organer, ved hvis Hjælp Arten overlever den ugunstige Aarstid. — 



De neritiske Diatoméer, som ingen Hvilesporer danner, kan være enten holo- 

 planktoniske (f. Eks. Guinardia flaccida) eller meroplanktoniske. De sidste lever i 

 vegetativ Tilstand fastsiddende paa Alger, Stene o. a. Underlag i den litorale Re- 

 gion i den meste Tid af Aaret, men til bestemt Aarstid — gærne om Foraaret, naar 

 Vandet er koldt og klart — løsnes Cellerne (Cellekæderne) og svæver som Plank- 

 ton. Disse Former danner en Overgang fra de fastsiddende Arter til Planktonfor- 

 merne og er som naturlig Følge af deres Maade at optræde paa i særlig Grad 

 knyttede til Kystvandet (ofte kaldes de tychopelagiske); som Eksempler kan 

 nævnes Biddulphia aurita og rimeligvis Thalassiosira baltica og T. decipiens. 



C. Wesenberg-Lund (1908) har i sit store Arbejde over de danske Indsøers 

 Plankton omtalt dette Forhold, som skal være meget udbredt blandt Ferskvands- 

 planktondiatomeerne, af hvilke jo ogsaa kun faa er i mere egentlig Forstand ægte 

 Planktonformer (Asterionella, Fragilaria crotonensis, Attheya, Rhizosolenia og Melosira 

 spp.). Han skriver (I.e., p. 48): „In most of the neritic freshwater diatoms a régulai- 

 change takes place between a sessile bottom and littoral stage and a pelagic one, 



the latter occurs during a shorter or longer period in the spring They are 



probably mainly raised passively by the action of the waves and are carried out 

 into the pelagic region''. — 



Det vil af det her fremførte være klart, at der endnu er store Huller i vor 

 Viden om Planktondiatomeernes Biologi; vi kender endnu ikke den hele Livscyk- 

 lus hos nogen Art med Mikro- eller Hvilesporedannelse — : og egentlig vel heller 

 ikke med Sikkerhed Livscyklus for de Arter, der ikke har disse to Udviklingsfor- 

 mer, men nøjes med almindelig Celledeling Aaret rundt, kun afbrudt af Auxospore- 

 dannelsen ; thi vi véd ikke, hvor ofte denne optræder eller hvad der fremkalder 

 den, — om der ikke muligvis er Mikrosporer eller andre Fænomener af kønslig Art 

 med i Spillet. 



2. Peridineerne. 



Den anden store Hovedgruppe af Phytoplanktonter er Peridineerne. I Mod- 

 sætning til Planktonets Diatoméer har de aktiv Bevægelse ved deres to Svingtraade. 

 De fleste af dem — og de, der spiller noget større Rolle i Planktonet — er om- 

 givne af en fast, paa forskellig Maade skulpteret og af flere Stykker sammensat 

 Væg (et „Panser") af cellulose-agtig Substans. Saavel hvad Ernæringsmaade som 

 hvad Delingsmaade angaar, er der betydelige Forskelligheder hos de forskellige 

 Former af denne Gruppe. 



Den dominerende Slægt er Ceratium, og hos alle dens Arter findes gulbrune 

 Kromatoforer; de er saaledes autotrofe Organismer. Formeringen hos Ceratier fore- 

 gaar ved Tvedeling af Cellerne, mens de er i bevægelig Tilstand (hos en Fersk- 

 vandsart er iagttaget Kopulation og Hvilesporedannelse); de er saaledes holoplank- 



