75 187 



deling af Cellen i bevægelig Tilstand. De spiller kun en ringe Rolle i vore Far- 

 vandes Plankton. Lohmann (1908, p. 336) angiver for Prorocentrum micans en For- 

 meringsfod af 1,2 — 1,6 (Middel 1,4) og for den ikke hos os paaviste Exuviælla bal- 

 tica Lohm. 1,2 — 1,5. 



Slægten Gomjaulax er ligeledes autotrof. Celledelingen foregaar vistnok paa 

 samme Maade som hos Peridinium (se nedenfor), men er kun ufuldstændig kendt; 

 derimod træffer man hyppigt en Celleforyngelse, idet Plasmaet afrunder sig inden- 

 for Skallen, frigør sig ved at sprænge denne og sværmer rundt som nøgen Celle 

 med to Svingtraade; dens videre Skæbne er ukendt. 



Efter Ceratium er Peridinium den vigtigste Peridineslægt. De fleste af vore 

 Arter er heterotrofe Organismer, der mangler Kromatoforer, men gærne har røde 

 Oljedraaber i Plasmaet eller lyserød diffus Farvning af dette. Ogsaa hos denne 

 Slægt kendes den samme Form for Celleforyngelse som hos Gonyaulax. Endvidere 

 véd man, at Plasmaet kan dele sig indenfor Panseret, saaledes at to nøgne Sværme- 

 celler frigøres, og man maa antage, at det er den normale Formeringsmaade, idel 

 Sværmecellerne senere omgiver sig med Panser og derved to nye Individer opstaar 1 ). 

 Muligt er det jo ogsaa, at der finder en Kopulation Sted af de nøgne Sværmeceller. 



Der er endvidere fundet forskellige Cyster, hvis Form og Indhold tyder paa, 

 at de er Hvilestadier af Peridinium- Arter (Paulsen 1908, p. 11); men man véd intet 

 sikkert herom. De optræder i Planktonet enkeltvis og rimeligvis svæver de hele 

 Hviletiden, men det er jo ogsaa muligt, at de synker til Bunds og hviler dér. Idet 

 vi ser bort fra disse lidet kendte Forhold - - særlig fra den sidstnævnte Mulig- 

 hed — , maa ogsaa Penofz'nmm-Slægtens fleste Arter antages at være holoplanktoni- 

 ske. Imidlertid findes der nogle Peridinium-Arter, der er i udpræget Grad neritiske; 

 i Modsætning til de andre Arter har de i Almindelighed Kromatoforer og er saa- 

 ledes autotrofe, og da de endvidere kun optræder kort Tid i Planktonet, er det 

 naturligst at antage, at de ligesom flere Ferskvands Peridineer er meroplanktoniske 

 og har et Hvilestadium paa Bunden (hos Ferskvands-Peridinier dannes en kugle- 

 rund, tykvægget Cyste indenfor Panseret, der afsprænges). — 



De heterotrofe Peridineer er af underordnet Betydning i vore Farvandes Plank- 

 ton (idet Ceratierne er saa langt de vigtigste Peridineer), dog kan de være til Stede 

 i ret betydeligt Antal, men de fleste er smaa, saaledes at den Stofmasse, de repræ- 

 senterer, kun er ringe. Lohmann (1908, p. 336) angiver, at Massen af de hetero- 

 trofe Peridinium-, Glenodinium- og Gymnodinium-Arter i Gennemsnit udgør 3,5 °/o af 

 alle Peridineer (højest 4,5—8,5 °/o) i Kieler Bugt. Forholdene i vore Farvande vil 

 ikke afvige meget fra denne Beregning, og vi kan derfor have Lov til i al Al- 

 mindelighed at betragte Peridineerne som Stofproducenter. - 



Vort Kendskab til Peridineernes Biologi og Udvikling er, hvad der vil fremgaa 

 af det her meddelte, ret fragmentarisk ; dog er Ceratium tripos, der er langt den 



Lignende Maade for Formering har Heterocapsa triquetra og Pyrophacus horologicum ise Paul- 

 sen, 1908 p. 11), men her dannes 8 eller 16 Sværmeceller. 



