77 189 



sporer, som vi ikke kender den videre Udvikling af; men i Juli — August optræder 

 smaa enkærnede Halosphæra-CeWer i Mængde, og del er jo rimeligt at antage, al 

 de skylder Sværmecellerne deres Dannelse. I vore Farvande er der dog næppe 

 Tale om nogen Formering, hele Bestanden føres sandsynligvis ind med Havstrøm- 

 mene fra Nordsøen og Nordhavet. — Der er hos Halosphæra beskrevet saakaldte 

 „Aplanosporer", 8 — 16 ret tykvæggede Celler liggende indeni en sædvanlig Halo- 

 sphæra-Ce\le; men deres Betydning for Artens Livscyklus er aldeles ukendt. Jeg 

 har ogsaa truffet dem i vore Farvande (i Maj). — 



Er Halosphæra saaledes indskrænket til den ydre Del af vore Farvande, finder 

 vi Botryococcus Braunii i de indre Farvande, dog aldrig i større Mængder, idet den 

 hører til længere inde i Østersøen. Den er nemlig egentlig en Ferskvandsorganisme, 

 der som tidligere (S. 21) omtalt føres ud fra Floderne og Hafferne, og som paa 

 Grund af sine tykke, geléagtige Cellevægge er meget modstandsdygtig overfor For- 

 andringer i de ydre Kaar. De mere eller mindre drueklase-lignende Kolonier er 

 lettere end Vand og svæver derfor i Overfladen, naar Bølgebevægelse ikke driver 

 dem ned. Deres Lethed er vel nok ogsaa en medvirkende Faktor til, at de kan 

 føres saa langt bort fra deres egentlige Hjemstavn. I ferske Vande er Botryococcus 

 en af de mest almindelige Planktonorganismer og optræder ogsaa som fastsiddende. 

 Dens Formering foregaar dels ved Afsnøring af Dele af Kolonier, dels ved Sværme- 

 sporer; men i vore Farvande finder Formering næppe Sted, selvom Sværmesporerne, 

 hvad jeg har kunnet overbevise mig om, synes levende. De ßo/ryococcus-Kolonier, 

 som findes i vort marine Plankton, er de sidste hendøende Rester af den Hær, som 

 fra Østersølandenes ferske og brakke Vande er ført ud i Havet, hvor de før eller 

 senere gaar til Grunde. 



5. Schizophyceer. l ) 



De faa Schizophyceer, som findes i vore Farvandes Plankton, forholder sig 

 paà lignende Maade som Botryococcus. Det er Coelosphærium sp., Anabæna baltica, 

 Aphanizomenon flos aquæ og Nodularia spumigena. Af disse optræder de to sidste 

 nogenlunde hyppigt og i Mængde i vort Østersøomraade, men sjældnere i Beltsøen, 

 Belterne og Kattegat; de to første er overhovedet kun sjældent iagttagne i Prøverne. 



Coelosphærium er sikkert en Ferskvandsorganisme, der forholder sig aldeles 

 som Botryococcus, som den ogsaa meget ligner i sin Kolonis Bygning. 



Anabæna baltica omtales af Lohmann (1908) som en almindelig, i ret stor 

 Mængde forekommende Planktont i Kieler Bugt om Sensommeren. Den har rime- 

 ligvis sin Hjemstavn i Bugler og Vige med brakt eller svagt saltholdigt Vand og 

 naar her i den varme Sommertid en saa stærk „Blomstring", at den kan brede sig 

 ud til det aabne Vand og føres bort med Strømmen. Den danner Hvilesporer, der 

 i Analogi med Ferskvandets Anabæna-Arter maa antages at synke til Bunds og 

 overvintre. Lohmann (1. c, p. 336) har beregnet dens Formeringsfod (i Blomstrings- 



l ) Se Johs. Schmidt 1899. 



D. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 7. R;ckke, nnturvidensk. og mathem. Afd. IX. 2. -Jli 



