83 195 



men, foreslaar jeg at kalde disse Arter for diakmiske 1 ), medens Arter med kun 

 ét aarligt Maximum kaldes m o nak m i ske. 



Dette ejendommelige Forhold er allerede tidligere (S. 24) nævnt ved Omtalen 

 af Lohmann's store Afhandling om Kieler Bugtens Plankton. Nogen nærmere For- 

 klaring paa, hvorfor nogle Diatoméarter har to Maxima, andre kun ét, kan for 

 Tiden ikke gives. Som en Formodning, der efter min Mening har en hel Del for 

 sig, skal jeg nævne, at de diakmiske Arter muligvis bestaar af to „biologiske" Racer, 

 en Foraars- og en Efteraarsrace, analogt med de vaar- og høstlegende Racer af 

 Silden. — Det er særlig i den artsrigeste Planktondiatomé-Slægt Chætoceras, at vi 

 træffer diakmiske Arter, og jeg er ganske enig med Lohmann, der (1908, p. 249) 

 siger, at det her drejer sig „im wesentlichen um das zweimalige Wuchern derselben 

 Arten", selvom jeg ikke synes, at han har leveret noget Bevis for sin Paastand, 

 idet han desværre ikke har adskilt de enkelte Arter. 



I en lille interessant Afhandling har W. -Benecke (1908) vist, at en Fersk- 

 vandsalge, Spirogyra communis's Optræden og Hvilespore (Zygote)-Dannelse regu- 

 leres af Vandets Indhold af Kvælstofforbindelser, og at dette igen staar i Forbin- 

 delse med Vandets Temperatur. Han drager nu en Parallel mellem disse Forhold 

 og Chætoceras- Arternes Periodicitet og Hvilesporedannelse i Kielerbugt, saaledes som 

 han kender det efter Lohmann's Arbejde. Men hvor meget det har paa sig, er ikke 

 godt at vide, da jo Kvælstofforbindelserne efter de seneste Undersøgelser (se S. 62) 

 ikke viser nogen udtalt sæsonal Variation; derimod er sandsynligvis Vandets højere 

 Temperatur om Sommeren en medvirkende Grund til, at Diatoméerne paa den 

 Aarslid er saa tilbagetrængte, ligesom paa den anden Side den ringe Lysmængde i 

 Vintertiden er Grunden til Vinterminimet. 



Jeg skulde tro, at Temperatur og Lys er de to ydre Faktorer, som har størst 

 Betydning for Phytoplanktonets Periodicitet. At Temperaturen har en afgørende 

 Indflydelse og er den Faktor, som først og fremmest regulerer Arternes Optræden, 

 er almindelig antaget og fremgaar af saa mange Forhold, at det er unødigt paa 

 dette Sted at gaa nærmere ind herpaa; derimod vil jeg nævne en Iagttagelse, der 

 efter min Mening viser, at ogsaa Lyset har Betydning. I Dagene omkring 1ste 

 April 1900 opblomstrede der i Store Belt og syd for Fyn et rigt Plankton hoved- 

 sagelig af Chætoceras holsaticum og Ch. diadema; Vandtemperaturen var hele Tiden 

 mellem 1° og 2°, og Lufttemperaturen var om Dagen lidt over og om Natten lidt 

 under Frysepunktet; det var klart Solskin i flere Dage i Træk, og Planktonets liv- 

 lige Udvikling kan efter min Opfattelse kun skyldes den af det klare Vejr frem- 

 kaldte intensive Assimilationsproces. — 



I Tilknytning til Bemærkningerne om Planktonternes periodiske Optræden vil 

 det være paa sin Plads at nævne de saakaldte Planktonsamfund. Da adskillige 

 Arter har nogenlunde de samme Livskrav, vil Følgen være, at de gærne optræder 

 samtidig, saaledes at Planktonet paa et vist Tidspunkt vil være karakteriseret af et 



] ) Af àx.uTj, Top, Spids, højeste Flor og Kraft. 



