204 92 



Wesenberg-Lund 1908, p. 43); de tilsvarende marine Former benævnes tycho- 

 pelagiske. 



Den er vidt udbredt i vore Farvande, hvor den i Følge Østrup (1910, p.215) 

 ej heller er sjælden som Bundform. Som foranstaaende Teksttab. 3 viser, er den 

 hyppigst paa de mest lavvandede Stationer, hvor Kystens og Bundens Indflydelse 

 gør sig mest gældende; dette er jo i god Overensstemmelse med det ovenfor sagte. 

 Hyppigst synes den at være i Limfjorden ved Nykøbing og i Læsø Rende. Det er 

 en Saltvandsform, der kræver en ret betydelig Saltholdighed for at kunne trives ; 

 derfor er den meget sjælden i Øresunds Plankton og mangler aldeles i Østersøen 

 ved Rødvig. I denne Henseende forholder den sig altsaa forskelligt fra Melosira 

 Borreri, som den ellers ligner i sin Optræden. Fra Kieler Bugt omtaler Lohmann 

 (1908, p. 242) den som optrædende i mindre Mængde hele Aaret rundt og stedse 

 hyppigst i de nederste Vandlag. 



Paralia's Forekomst i en Prøve er altid Tegn paa Kystindflydelse. Som Plank- 

 tont er den monakmisk, omend ikke udpræget, og større Betydning for Ariens 

 Livscyklus har denne Angivelse ikke i dette Tilfælde, hvor Organismen lever hele 

 Aaret som Bundform. At saavel den som Melosira Borreri er endogenetiske hos 

 os, følger af det her fremsatte. — I de internationale Planktonkataloger (1906, 1909) 

 findes den opført fra hele Kystomraadet af den engelske Kanal, Nordsøen, Skager 

 Rak o. s. v. og til næsten alle Kvartaler, men dog mest i Februar og November; 

 det er saaledes en vidt udbredt Organisme, som hos os har sin Grænse indad mod 

 Østersøen. 



9. Stephanopyxis turris (Grev.) Ralfs. (Teksttab. 4.) 



Syn. S. turgida Grev. 



Middeltal: Tp. 12,2° (9 +), Salth. 28,4 °/oo (9 +). 



Stephanopyxis turris hører ikke til de fremtrædende Phytoplanktonter i vore 

 Farvande. Den forekommer hos os nogenlunde regelmæssigt blot i de ydre Far- 

 vande: Nordsøen, Skager Rak og det nordlige Kattegat, men ikke i Mængde. Med 

 den indgaaende Undervandsstrøm føres den en Gang imellem længere syd paa i 

 Kattegat, ja er en enkelt Gang fundet i Store Belt (December 1899) og i Øresund 

 (Septbr. 1899); i Limfjorden optræder den en sjælden Gang i Efteraarstiden. Den 

 omstaaende Teksttab. 4 giver bl. a. den Oplysning, at der er betydelig Forskel paa 

 dens Optræden i 1899 og i 1900, idet den i 1899 optraadte som diakmisk (i April — 

 Juni og i September — December), medens den i 1900 var monakmisk med Fore- 

 komst alene i Efteraaret. Dette forklares rimeligvis af, at den er allogenetisk i 

 vore Farvande, hvortil den kommer med den jydske Strøm. Det er nemlig en 

 sydlig neritisk Art, som er udbredt langs Europas Vestkyst og videre syd paa. 

 Efter de internationale Planktonkataloger (1906, 1909) forekom den i Nordsøen og 

 Skager Rak til de fleste Kvartalstider, dog hyppigst i November. Cleve (1905 a) 

 omtaler den fra Skager Rak ved Bohuslen som forekommende i 1896—1903 aarlig, 

 men sparsomt, i Reglen i September — December, men ogsaa i Foraarstiden i 1899, 



