254 140 



hele Fjordens vestlige brede Del. Forsøger man at finde deAarstider, til hvilke 

 Arten sædvanligvis blomstrer op. maa man vel sige, at det er i Alminde- 

 lighed April og Juli. enkelte Gange Januar og Oktober: Arten er saaledes oftest 

 diakmisk. Mærkeligt nok er den kun en eneste Gang fundet med Hvilesporer i 

 Limfjorden, medens disse er hyppige i Kattegat. 



Artens Optræden ved Skagen og i det hele i Skager Raks sydlige Del er af- 

 hængig af dens Forhold i Kattegat, idet den følger med den udgaaende Strøm 

 fra Kattegat. Vi vil derfor blot se paa Forholdene i Kattegat. Gennemgaaende er 

 Arten her diakmisk med Maxima i April- Maj og i Oktober-November 

 (altsaa andre Tider end i Limfjorden!), og under begge Maxima danner den 

 Hvilesporer, hvad der er en stor Sjældenhed: ja den og Ch. debile er de eneste 

 Arter, hos hvilke jeg kender dette Forhold i fraset ganske enligt staaende Und- 

 tagelsestilfældet. Gaar vi de enkelte Aar igennem, finder vi naturligvis nogen Veks- 

 len. I April 1897 har der øjensynlig været en Opblomstring i det nordlige Kattegat 

 (Petersen 1898). og i Oktober var der f. Eks. i Aalborg Bugt et stort Maximum. I 

 1898 var Arten tidlig paa det. idet den udfor Frederikshavn og ved Skagen havde 

 en Blomstringsperiode i Januar — Februar: denne Periode gik mere eller mindre 

 jævnt over i det sædvanlige Foraarsmaximum, som var udbredt over hele Kattegat 

 og varede fra April til ind i Juni: om Efteraaret var der svagere Opblomstringer, 

 saaledes at taget som Helhed var Arten i 1898 til Stede næsten hele Aaret rundt. 

 I 1899 og 1900 har vi det sædvanlige Foraarsmaximum i April — Maj og, efter et 

 tydeligt Minimum, Hostmaximum i November, altsaa klare Forhold. Hvad 1901 

 angaar. da fremgaar blot det af Undersøgelserne, at Foraarsmaximet kommer 

 meget sent. 



Store Belt ligner i Henseende til Artens Optræden mest Kattegat, men ikke 

 alle Maxima er lige udprægede. I Lille Belt (Beltsøeni ved Lyø har Arten, efter 

 de ganske vist kun l 1 ; Aar omfattende Undersøgelser, kun ét Maximum, om Efter- 

 aaret. 



Arten er en vidt udbredt, udpræget neritisk Form, der kendes fra hele Europas 

 Vestkyst fra Kanalen og nord paa til de arktiske Egne. Det er nærmest en nordlig 

 Form, og hos os undgaar den den varmeste Tid paa Aaret, men dens to Maxima ligger 

 dog paa Tider, hvor Temperaturen ikke er helt lav: den er saaledes mindre Koldt- 

 vandsart end f. Eks. Ch. teres. Hvilesporedannelse finder normalt Sted henimod 

 Slutningen af et Maximum og. som nævnt ovenfor, baade om Efteraaret og For- 

 aaret. Temperaturen synes at være omtrent den samme under begge Perioder: 

 Middeltemperaturen for alle de Prøver, hvor Arten var almindelig og hvor der til- 

 lige fandtes Hvilesporer, er ovenfor angivet til 7,7 \ og tager man alene Prøverne 

 fra Efteraarsmaximet, faar man som Middeltemperatur 8,5 : , hvilket praktisk set er 

 det samme og forøvrigt nøjagtigt lig Middeltallet for Temperaturen ved alle de 

 Prøver, hvori Arten var almindelig (64 Prøver). Ogsaa Middeltallene for Salthol- 

 dighed er ens: 23,7 °/oo, resp.23,6 oo. En Faktor, der derimod maa være meget for- 

 skellig paa Tidspunkterne for de to Maxima, er Lyset (se S. 40 1: men Ch. contor- 

 tion maa øjensynlig kun være lidet afhængig af den. 



