177 291 



78. Biddulphia sinensis Grev. 



Uagtet denne Art ikke fandtes i vore Farvande i Undersøgelsesaarene, mener 

 jeg dog at burde tage den med, da den siden 1903 hører til vore vigtigere Plank- 

 tonter, i alt Fald i de ydre Farvande. Jeg (Ostenfeld 1908 a) har i en særlig 

 Afhandling gjort Rede for dens Indvandringshistorie i Nordsøen. Den viste sig 

 pludselig i Oktober — November 1903 langs den jydske Halvøs Vestkyst og i Skager 

 Rak i enorme Mængder og førtes derfra med den indgaaende Undervandsstrøm ind i 

 Kattegat og Store Reit, ja enkeltvis ind i Beltsøen og den egentlige Østersø. Siden 

 1903 hører den til vore aarlige Efteraarsgæster, og dens Optræden hos os følger 

 omtrent samme Regler som dem, der gælder for den foregaaende Art; den er saa- 

 ledes ikke endogenetisk hos os, i alt Fald ikke indenfor Skager Rak. - 



Meget sjældnere, men gærne i Følge med de to foregaaende Arter findes i 

 vore ydre Farvande Bidd. granulata Roper, og endvidere, mere tilfældigt, løsrevne 

 Individer af Bundformerne B. alternons (Bail.) V. Heurck, B. favus (Ehbg.) V. Heurck 

 og B. rhombus (Ehbg.) W. Smith ; disse sidste var til Tider (i Vinterhalvaaret) ret 

 hyppige i Prøverne fra Tyborøn, hvor den stærke Strøm hvirvlede dem op fra 

 Bunden. Alle disse Arter er Saltvandsformer, der hovedsagelig findes i Nordsøen. 



79. Ditylium Brightwellii (West) Grun. (Teksttab. 52.) 



Middeltal: Tp. 6,1° (10), Salth. 32,4 °/oo (10). 



Denne Art ligner i sin Optræden meget Biddulphia mobiliensis, men den har 

 større Svæveevne og naar derfor længere ind i vore Farvande; endvidere er der 

 den Forskel, at Ditylium i Foraaret 1900 havde et stort Maximum i Nordsøen ud- 

 for Tyborøn og ved Skagens Rev, medens det normale er, at den ligesom Bidd. 

 mobiliensis har sin Blomstringsperiode i Oktober -December. Dette unormale Foraars- 

 maximum i 1899 maa rimeligvis forslaas som en usædvanlig Forlængelse af Efteraars- 

 maximet i 1898. løvrigt viser omstaaende Teksttab. 52 sæi'deles smukt dens Efterårs- 

 blomstring og tillige, at dens Mængde aftager, jo længere ind i vore Farvande man 

 kommer. Den har sikkert ikke hjemme hos os indenfor Skagen, men 

 følger med den jydske Strøm paa dens Vandring og dukker med den ned i Under- 

 laget i Kattegat. Den eksceptionelle Optræden i Nordsøen i April 1899 er for saa 

 vidt lærerig, som man tydelig ser Strømmens Betydning for denne Arts Forekomst: 

 naar der er et Maximum i Nordsøen ved den jydske Kyst, giver det sig ogsaa til 

 Kende ved Skagen og i svagere Afskygning i Limfjorden (ved Nykøbing) og i Læsø 

 Rende, samt endnu svagere ved Anholt Knob. 



Efteraarsmaximets sidste Rester naar ind i Store Belt og Øresund ; derimod 

 har jeg ikke fundet den i Lille Belt ved Lyø, uagtet den forekommer i Beltsøen 

 ifølge de internationale Planktonkataloger (1906, 1909) og Lohmann (1908). Denne 

 sidste meddeler, at Arten kun i September — November fandtes i Kieler Bugt, og at 

 den først viste sig i Underlaget, hvor den ogsaa holdt længst ud ; han mener, og 

 sikkert med Rette, at den har sin Østgrænse i Beltsøen. 



