23 



Bergskog., bland nedfallna barr, m. r. 8, 9. Skand. 

 (Småland, Fablu). 



Hatten synnerligast i midten m. köttig, u. seg, först kullrig, 

 snart mera utbredd, slutl. platt, glatt, slät; köttet m. fast, tunnare 

 emot den ojemua, oftast vâgiga kanten; foten kort, sällan öfver tums- 

 hög, hård, vanl. jemntjock, glatt, slät, i torr väderlek ofta bristande 

 upp till fjäll på ytan; sporerna små. Förekommer der alfven är kross- 

 stengrus, mera enstaka, icke i tufvor eller truppvis. Ätlig. — Bole- 

 tus Linn. 



Var. répandus Fr, 



Hatten askgrå, fintrådig; foten kort, ofta fjällig; porerna 

 n. runda. 



Barrskog., m. r. Fini. (Mustiala); Skand. 



2. P. leucomelas (Pees.) Fr. 



Hatten sotsvart; foten n. filtluden, af hattens färg; 

 porerna hvitaktiga eller askgrå. 



Skog., m. r. 9. Fini. (Nyland, Tavastland); Skand. 

 (CJpsala). 



Hatten köttig, n. spröd, olikformig, sraåfjällig eller silkesluden, 

 med hvitt, vid tryckning rodnande kött, ända till 10 cm. bred; foten 

 tjock, än knöllik, kort (3 cm.), än jemntjock, långsträckt (6 — 9 cm. 

 hög), äfven inuti svartaktig; porerna teml. stora, olikformiga, vid tork- 

 ning svartnande. 



3. P. ovinus (ScHAEFF.) Fr. Sv. Sv., t. 8. — Får- 

 Ticka. 



Hatten spröd, mer eller mindre hvit, stundom gulaktig ; 

 porerna m. små, runda, likformiga, först hvita, sedan citrongula. 



Bergiga barrskog., mest på sandbotten. 7 — 11, Ryssl. 

 (S:t Petersburg) ; Fini. (Södra Fini.); Skand. (Mellersta Sverge). 



Hatten köttig, fast, vanl. oregelbunden, på ytan söndersprucken 

 till fjäll, n. alltid mer eller mindre grågult eller grågulbrunt fläckig, 

 3 — 20 cm, bred; foten kort, oregelbunden, hvit; köttet hvitt, mörkt, 

 n. luktlöst, med svag, behaglig smak mellan mandel oeb kokt potatis. 



