24 



Fortares såväl râ som tillagad och kan med lätthet torkas och 

 förvaras, emedan den är mindre benägen än de flesta andra svampar 

 att öfvcrgil i förrnttnclse, Anfalles af insekter. - - Boletus Schaepp., 

 t. 121, 122. Exs. *) 309. 



** Hatten på ytan jeran, glatt. 



4. P. politus (Fr.) Karst. 



Hatten n. platt, n. tegelfärgad ; porerna små, hvita. 

 Skog., r. Skancl. 



Hatten köttig, seg, vanl. bugtbräddad, slät, glatt, u. glänsande, 

 i midtcn kompakt, mot kanten tunn; foten långsträckt, fast, oregelbun- 

 den, hvit, ofta excentrisk, omkr. 9 cm. lång, 1 — 2 cm. tjock; porerna 

 runda, tandade, med tunna mellanväggar. 



5. P. fuligineus Fr. Bull., t, 469. 



Hatten glatt, n. sotbrun; foten glatt, blek; porerna små, 

 först snöhvita sedan bleka. 



Lund., r. Skand. (Östergöthland). 



Hatten köttig, n. läderartad, tunn, naflad, vanl. bugtbräddad, 

 inuti hvit; foten jemntjock, smal, å båda ändarne tilltjocknad, vid 

 basen ofta brandgulaktig; porerna runda, lika stora. 



13. Polypilus Karst 



* Hatten köttig; tufvorna försedda med fot. 



1. P. umbellatus (Fr.) Karst. Krombh., t. 52, f. 

 3—9. — Grenig Ticka. 



Fruktkroppen sammansatt af m. talrika, trattlika små- 

 hattar med tydlig, central fot. . 



Löfskog., helst bokskog., dels bland löf på marken, dels 

 på gamla trädstubbar, m. r. 9. Skand. 



Småhattarne fibröst köttiga n. sega, teml. regelbundna, sotbruua, 

 rödbruna, blekgula eller hvita, 2 — 5 cm. breda; fötterne långsträckta, 

 skilda, vid basen sammanflytande, hvita; piporna olikformiga, m. små, 

 hvita. — Boletus ramosissimus Scop., Schaeff., t. III, 265, 266; Bol. 

 polyc&phalus Pees.; Merisma Gill. 



*) Exs. betyder Fungi Fenniae exsicccäi. 



