17. Bjerkanclera linni. 



* Hatten hinnlös, i början saftig, n. köttig eller spongiös. 



— Eli bjerkanclera Karst. 



t Hatten köttig, i början vattenaktigt mjuk, spi'öd, fin- 

 1 uddig; porerna livita. Äldre än mjuka, än hårdnade, men 

 inom kort förmultnande, icke öfvervintrande. 



A. Porerna runda; mellanväggarne helbräddade. 



1, Bj. epileuca (Fe.) Karst. 



Hatten luden, skroflig, hvitaktig, inuti likartad. 

 Bokstockar, r. Skand. 



Hatten ostartad, mjuk, äldre fast, dynlik, Luilfcivkelfonnig, ined 

 platt undersida, utan bälten, 9 — 12 cni. Ijred ; porerna runda, liel- 

 liräddiide, hvita. — Polyporus Fr.; Boletus spumeits Fl. Dan., t. 1794? 



2. Bj. tephroleuca (Fß.) Karst. Rostk., t. 2G. 

 Hatten luden, ojemn, grå. 



Förmultn. trä, r. Fini. (Åbo, Tammela); Skand. 



Hatten i början n. gelatinös, sedan köttigt ostartad, tresidig, 

 trubbig, vanl. tegellagd, på tvären utbredd, med platt undersida, inuti 

 livit samt försedd med bälten; porerna nmda eller utdragna, trubltiga, 

 hola, livita. — Polyporus Fr. 



3« Bj. alutacea (Fß.) Karst. Rostk., t. 30. 

 Hatten vanl. sammetsluden, sämskfärgad, med hvass, 

 slät kant; porerna hvitaktigt sämskfärgade. 

 Förmultn. tallstubb., m. r. Skand. 



Hatten köttig, slutl. u. seg, njurformig, vanl. tegellagd, än kull- 

 rig, än plattad, stundom kort sträfhårig och skrynklig, undertill platt, 

 med otydliga bälten; porerna vanl. runda, tunna, m. små, lielbräddade, 



— Polyporus Fr.; Pol. epijeanthus Rostk. 



4, Bj. testacea (Fr.) Karst. Rostk., t. 36. 

 Hatten köttig, äldre korkartad, smutsigt lergul, vanl. 

 finluden. 



