38 



Förmiiltn. tall- och graastockar, h, o. d. 8 — 10, Eyssl. 

 (Miniissinsk i Sibirien); Fini. (Mustiala, Tara meif ors); Skand. 



Hatten köttigt fibrös, last, utbredd odi utböjd, långsträckt, glutt 

 eller finluden, med iuga eller otydliga bälten, 2 — b cm. bred; iio- 

 rcnia tcml. grunda, m. små, n. mnda eller förlängda, tandadc. — 

 Fohjporus RosTK., Fk. 



13. Bj. destructor (Schrad.) Ky\i;sT. Kkombii,, t. 

 h, f. 8. 



Hatten vattenaktigt köttig, brimhvit eller hvitgrå, inuti 

 med tydliga bälten. 



Slöjdadt trä, r. Ryssl. (S:t Petersburg, Minussinsk i 

 Sibirien); Skand. 



Hatten utbredd och iitböjd, spröd, skrynklig, n. vägig, stundom 

 n. slät; porerna långsträckta, n. runda, tandade eller sargade, hvita. 

 — Boletus Schrad.; Folyporus Pr.; Pol. alutaccus Rostk., t. 27 

 (var. grisea). 



tf Hatten köttigt seg. mjuk, elastisk, filtluden; porerna 

 färgade. Ständigt mjuka, vanl. öfvervintrande svampar. 



14. Bj. fumosa (Pers.) Kaust. Eostk., t. 42. 

 Hatten fast, blekt sotbrun, inuti fibrös och försedd med 



vanl. tydliga, riugformiga bälten. 



Döda löfträd, synnerligen bok, asp och pilarter. Fini. 

 (Plelsiugfors) ; Skand. 



Hatten köttigt korkartad, med utbredd bas vidväxt sin matrix, 

 teml. tjock, mot den svartaktiga kanten tunnare, ntau bälten, för^t 

 silkesludcn, sedan u. glatt, rökgrå; porerna små, grunda, runda, hela, 

 livitaktigt rökgrå, vid vidröring mörkare. Tufvad, tegeHagd. — Bo- 

 letus Pers.; Polyporus Fr. 



15. Bj. scanica (Fß.) Karst. 



Hatten grått brungul, af flocköst fibrös substans, utan 

 bälten; porerna djupa, likformiga, umbra- eller kaffebruna. 

 Gamla träds taram., m, r. Skand. (Skåne). 



