39 



Hatten köttigt sog, spröd, half, plattad, finluden, 6 — 9 cm. 

 bred; porerna in. smâ. Skild frâu följ. förutohi genom färgen äfven 

 genom nijukai'c, plattare hatt och m. djupare porer. — Polypo- 

 rus Fr. 



16. Bj. adiista (Willd.) Kakst. Fl. Dan., t. 1850, f. 1. 

 Hatten vid basen utbredd och utböjd, först hvit, sedan 



gråblek, med svartaktig kant; porerna i början öfverdragna 

 af ett hvitaktigt stoft, sedan svartgrå. 



Gamla löfträd, a. Höst — vår. Ryssl.; Fini.; Skand. 



Hatten köttig, seg, tunn, luden, n. skrynklig, vatil. med otyd- 

 liga bälten, 4 — 6 cm. bred; porerna ra. små, grunda, runda, trub- 

 biga. Vaul. tegcllagd, ofta upp- och nedvänd. — Boletus Willd.: 

 Bol. pelleporm Bull., t. 501, f. 1; Polyporus Pr. Bxs. 116. 



17. Bj. dichroa (Fr.) Karst. Rostk. t. 39. 

 Hatten utbredd, i öfre kanten utböjd, slät, silkesluden, 



hvit; porerna runda, mörkt kanelbruna, mot kanten hvita. 



Gamla bok- och björkstockar, h. o. d., om hösten. 

 Ryssl. (S:t Petersburg); Fini.; Skand. 



Hatten köttig, seg, rajuk, tunn, 1 — 4 ciu. bred, omkr. 2 ram. 

 tjock, med hvass kant; porerna n. grunda, m, små, trubbiga. Vanl. 

 tegellagd och sammanflytande. • — Polyporus Fr. Exs. 237. 



18. Bj. amorpha (Fr.) Karst. 

 Hatten snöhvit; porerna guldgula. 



P'örmultn. tallstamm., a. 9— 11. ' Ryssl.; Fini.; Skand. 



Hatten köttig, seg, tunn, utbredd och utböjd, m. oregelbun- 

 den, silkesluden; porerna m. små, olikformiga; sporerna aflânga. Ofta 

 tufvad eller tegcllagd, stundom helt omvriden. — Polyporus Fr. 

 Exs. 117. 



19. Bj. kymatodes (Rostk.) Karst. Rostk,, t. 34. 

 Hatten vågig, hvit, med brunaktig anstrykning; porerna 



hvita, med åldern grånande. 

 Tallstamm., m. r. Skand. 



