* T. erythropus (Pees.) Karst. Harz., t. 56. 

 Mindre; foten smalare, cylindrisk, fjällprickig (icke nät- 



ådrig), inuti n. rodnande. 



Lund., torra somrar, r. Skand. 



12. T. sordarius (Fr.) Karst. Sv. Bot., t. 246. 

 Hatten grå, med dragning åt sotbrunt; foten halmgul; 



piporna inuti i början grå, sedan grönaktiga, i mynningen 

 mörkt gulröda. 



Barrskog., r. Skand. (Stockholm). 



Hatten dynlik, glatt; foten stor, nedtill n. löklikt uppsvälld, 



nätådrig, vid basen sotbrun, i spetsen mörkt gulröd; piplagret fritt; 



köttet blekt, otydligt blånande. — Boletus Fr.; Bol. rubeolarius 

 Sv. Bot. 



13. T. leucopus Karst. 

 Hatten brun; foten hvit. 



Barrskog., m. r. 9. Fini. (Åbo, 1858). 



Hatten dynlik, glatt, omkr. 6 cm. bred; foten nedtill päron- 

 formigt uppsvälld, upptill nätådrig 6 — 8 cm. hög; piplagret fritt; pi- 

 porna smala, trinda, gula, i mynningen röda. Gör förmodligen ej 

 undantag frän den allmänna regeln, att arterna med pipor, hvilkas 

 mynning är röd, äro giftiga. 



5. Boletus (Dill.) Karst. — Kosopp. 



* Hatten beklädd med slemhinna. 

 1. B. collinitus Fr.. 



Hatten beklädd med en brun, lätt afflådd slemhinna; 

 foten af tilltryckta småfjäll n. nätådrig; piporna sammansatta 

 (delade i tvenne mindre). 



Barrskog., r. Skand. 



Hatten dynlik, slät, efter slemhinnans försvinnande blekaktig; 

 foten fast, uedât afsmalnande, hvit, slutl. öfvergåeude i brunt; piplag- 

 ret fastväxt; piporna långsträckta, bleka, äldre gula; köttet hvitt. 

 Ensam. Till utseende och färg öfverensstämmande med Crie, luteus. 



