sporerna mörkt gulbruna, elliptiska, 6 — 8 ramm, länga, 3 mmm. tjocka. 

 Smaken mild, men lös och sleramig. Ehuru icke tillhörande de läck- 

 rare arterna är den en af de mest födande. — Boletus Linn., Fr.; 

 Sol. annidatus Pers. 



2. Gr. elegans (Schum.) Karst. Fr. Sv. Sv., t. 76. — 

 Brandgul Ringsopp. 



Guld- eller brandgul; ringen livit; köttet gult. 

 Under eller i närheten af lärkträd, r. 7 — 10. Ryssl. 

 (Ural); Fini. (Mustiala); Skand. 



Hatten kuUrig, slutl. platt, klibbig, 5 — 10 cm. bred; foten fast, 

 ofvanför ringen beströdd med hvitgult gryn, 3 — 6 cm. hög, 1 — 2 cm. 

 tjock; ringen lätt försvinnande, hvit, slutl. stötande i gult; piplagret 

 nedlöpande; piporna smala, enkla; sporerna aflânga eller elliptiska, glas- 

 klara (under mikr.), 7 — 8 mmm. länga, omkr. 3 mmm. tjocka. Ätlig. 

 • — Boletus Schum., Fr.; Bol. annulatus Bull., t. 332; Bol. ßavidus 

 Krombh., t. 34, f. 1 — 10. 



3. Cr. pulchellus (Fr.) Karst. 



Hatten n. klibbig, grönaktigt gul; piporna enkla, i myn- 

 ningen jemnbreda. 



Skog., m. r. Skand. (Småland). 



Hatten kullrig, äldre platt, glatt, utan lossnande slemhinna, 

 4 — 5 cm. bred; foten kort, jemntjock, slät, gul, omkr. 3 cm. hög; 

 ringen m. smal, streckformig; piplagret fastväxt, guldgult; köttet blekt, 

 understundom med dragning i rödt. — Boletus Fr. 



4. Cr. flavidus (Fr.) Karst. Krombh. t. 4, f. 35—37. 

 Foten ofvanför den slemmiga ringen beströdd med lätt 



försvinnande gryn; piporna sammansatta, stora. 



Kärrmark., h. o. d. 8 — 10. Ryssl. (S:t Petersburg, Mi- 

 nussinsk i Sibirien); Fini.; Skand. 



Hatten i början kullrig, sedan platt, tuun, klibbig, blekgul, inuti 

 blek, 3 — 5 cm. bred; foten smal, n. jemntjock, blek, 5 — 8 cm. läng; 

 piplagret nedlöpande; piporna smutsigt blekgula, i mynningen kantiga; 

 sporerna aflângt elliptiska, 8 — 10 mmm. långa, 3,5 — 4 mmm. tjocka. 

 Till föda mindre lämplig. — Boletus Fr.; Bol. velatus Pers, 



