76 



Hatten halfcirkelforinig, plattad, beklädd med en spröd, skorp- 

 lik hud. Till yttre utseende lik Fornes applatiatus. Enligt fig. är 

 hatten grå samt af bruna bälten fläckig. 



4. F. roburneus Fr. 



Hatten m. hård, tresidig, utsträckt, gropigt knölig, 

 beklädd raed ett lacklikt lager, svartaktigt brun. 

 Ekved, m. r. Skand. (Westergöthland). 



Hatten glatt, glanslös, i kanten blek; porerna kullriga, m. små, 

 umbrabruna, med purpurröd anstrykning. Nästan stenhård. 



5. F. applanatus (Pers.) Fr. Klotzsch., t. 393. — 

 Utplattad Fnöskticka. 



Hatten m. mjuk, beklädd med en styf, slutl. spröd, 

 skorplik hud, kanelbrun, med åldern grånande. 



Ek- och aspstockar, h. o. d. Kyssl.; Fini. (Södra Fini.); 

 Skand. 



Hatten plattad, knölig, med otydliga bälten, i början mjölig, 

 sedan bar, inuti löst flockös, med uppsvälld, först hvit, sedan kanel- 

 brun kant; porerna ytterst små, teml. djupa, n. rostfärgade, med bvit- 

 aktiga, vid tryckning brunaktiga mynningar. Hattens kant yngre i 

 våt väderlek utsipprande vattendroppar. Lukten syrlig. Leranar godt 

 fnöske. ■ — ■ Boletus Pers.; Polyporus dyadeus Rostk., t. 9. 



6. F. fomentarius ('Linn.) Fr. Sv. Sv., t. 62. — 

 Äkta Fnöskticka. 



Hatten glatt, glanslös, rostfärgad, äldre grå, i kanten 

 och inuti mjuk, flockös och gulbrun eller rostfärgad. 



Löfträd, helst bok och björk, a. Ryssl. ; Fini.; 

 Skand. 



Hatten hofformig, tjock, i ytan m. hård och m. ojemn af con- 

 centriska ringar; porerna ganska djupa, m. små, mörkt kanelbruna, 

 yngre öfverdragna af ett grått pulver. Hatten half, dynlik. Ensam, 

 stundom sammanflytande ocli tegellagd. Lemnar det bästa fnöske. — 

 Boletus Ltnn. 



