126 



Gammal ved, m. r. Skand. (Upsala). 



Hatten läderartad, styf, ra. seg, tiiun, utbredd och utböjd, vanl 

 tegellagd och vågig, först luden och liksom skabbig, sedan u. glatt 

 inuti likafärgad; fruktlagret slätt, bart. En ibland de minsta inon 

 slägtot. — Auricidaria Bull. 



11. St. evolvens (Fr.) Karst. 



Mjuk, hvitluddig; fruktlagret glatt, blekt köttrödt, stö 

 tände mer eller mindre i brunt, i torrt tillstånd sprickadt. 



Släta löfträdsstamm. och gren., a. Höst— vår. Ryssl 

 (Cernigow, Udskoy i Ochot); Fini.; Skand. 



Fruktkroppen flockös, utbredd, ofta i öfre kanten utböjd, hattlik, 

 kantad, stundom vidt utbredd och okantad, utan bälten; fruktlagret 

 m. tuuut, mjukt, ofta knöligt, bart eller beströdt med ett ra. fin 

 stoft; sporerna m. små. — Corticium Fr. 



** Fruktlagret samraetshårigt eller besatt med fina 

 borst. — HymenocJiacte LÉv. 



12. St. rubiginosum (Schrad.) Fr. Fl. Dan., t. 

 1619, f. 2. 



Hatten först rödaktigt gul och sammetsluden, sedan 

 dadelbrun och n. glatt, slutl. svartbrun, med brandgult rost- 

 färgadt mellanlager; fruktlagret rostgult. 



Ek- och bokved. Ryssl. (S:t Petersburg, Estland, Sibi- 

 rien, Lill-RyssL); Fini. (Runsala); Skand. 



Batten läderartad, styf, fast utbredd och utböjd, tegellagd, i 

 kanten blekare, 2 — 9 cm. bred; fruktlagret af fina borst sammetslu- 

 det; sporerna cylindriska, böjda. — Thelephora Schrad.; Hymeno- 

 chaete LÉv. 



13. St. tabacinum (Sow.) Fr. Sovs^. t. 25. 



Hatten rostfärgad med guldgul kant, dess mellanlager 

 tradigt, guldgult; fruktlagret blekare, besatt med fina, mörk- 

 bruna borst. 



