23 241 



Den Forskel, vi Onde mellem Lyø og Rødvig, er derfor vel overensstemmende med hans 

 Resultater, og da Indsamlingerne ved vore Stationer nu ere udførte det hele Aar 

 igennem, maa man være beretliget til at sige, at der som Regel altid er en over- 

 maade stor Forskel paa Planktonets Optræden øst og vest for Gedser, netop 

 hvor Grænsen i hydrografisk Henseende ligger mellem den østlige og den vestlige Østersø. 

 Hvem der ønsker at faa et nøjere Indblik i de hydrografiske Forhold i disse Egne 

 saavel som i de øvrige danske Farvande, skal jeg henvise til K. Rørdams smukke 

 Oversigtskaart over Temperatur og Saltholdighed i «Beretning fra Kom. t. vidensk. Under- 

 søgelse af de danske Farv. I Bd. 2det Hefte 1896». Den, der vil blade i disse Kaart, vil 

 se det bleggule Vand (under 10°/oo Saltholdighed) i Regelen strække sig netop til Gedsers 

 Omegn , og han vil se det ofte gaa op forbi København til de nordlige Dele af Sundet. 

 I dette Vand i Sundet udfor Taarbæk er et helt Aar igennem oppumpet Vand af Damp- 

 skibet «Baldur»; Vandet blev filtreret gennem en Pose af Silkegaze Nr. 19, og disse saa- 

 ledes vundne Plankton-Prøver have vist Vandets overmaade sparsomme Plankton. Kun 

 enkelte Gange var der her Kattegatsplankton, selvfølgelig naar Vandet var Kattegatsvand, 

 hvilket undertiden sker; men jeg nævner dette Eksempel paa, at de hydrografiske Under- 

 søgelser kunne i høj Grad bidrage til Kundskaben om Planktonets Udbredelse, naar Slut- 

 ninger gøres med tilbørlig Kritik. Endvidere ser man paa Rørdams Kaart to meget 

 dominerende Vandlag (de grønne), hvis Saltholdigheder varierer mellem 16 og 25 °/oo. De 

 ere særlig karakteristiske for Kattegat, hvor de næsten overalt optræde, men i Regelen 

 kun som Overfladelag. De gaa ogsaa ned gennem Lille-Bælt og oftest gennem Store-Bælt; 

 paa begge disse Steder danne de for en stor Del tillige Bundvandet. Disse Vandlag, som 

 Rørdam kaldte Kattegatsvand, et Navn jeg i denne Sammenhæng vil bibeholde, men 

 hvortil jeg, fordi det synes mig rigtigere, ogsaa vil regne det paa Kaartene lyseblaa an- 

 givne Vandlag med Saltholdighed fra 25 — 30 "/oo 1 ), kunne i Beretningen studeres baade 

 paa Længdesnit og Tversnit gennem vore Farvande; i dem er det, at de store Diatome- 

 masser, som de foranstaaende Undersøgelser af Volumina vise det, optræde. Hvor langt 

 de følge med dette Vand, der fra Kattegat gaar op i Skagerak med Sønden Vande og 

 særlig følger den svenske Kyst, er ikke studeret nøjere; men saa meget er sikkert, at i 

 en lille Bugt ved Kristinebergs zoologiske Station, hvor Professor Theel har været saa 

 god at lade foretage lodrette Træk med en lille Pose , ganske som de ved disse Under- 

 søgelser anvendte, fandtes der ikke ringe Diatomemasser. Om disses Oprindelse skal jeg 

 ikke her udtale mig nærmere, muligvis stamme de fra Kattegat, men muligvis ere de 

 af rent local Oprindelse. 



Den rette Grænse havde efter 0. Petterssons Undersøgelser været 32°/oo, Grænsen for hans 

 «baltiske Vand» ; men Kaartene trække nu engang Linien ved 30°/oo, og forøvrigt synes dette ikke 

 at spille nogen storre Rolle i denne Sammenhæng. 



