246 28 



jeg her lade det være nok med Paavisningen af, at Diatomem assernes Optræden 

 a åbenbart er en Del forskellig i de forskellige Aar. Dette gælder, som del 

 synes, i høj Grad Limfjorden. 



Fiskeæg og Fiskeunger. 



Det har ikke været Hensigten med disse Indsamlinger at skaffe noget udtømmende 

 Materiale til Bedømmelse af de i vore Farvande optrædende . pelagiske Fiskeæg og Fiske- 

 unger; men der er dog med de store aabne Poser GazeNr. (se pg. 231 (13), indsamlet 

 en saa betydelig Mængde af begge, at jeg ikke har villet lade dem ganske ude af Betragt- 

 ning. Visse almindelige Træk i Forekomsten saavel af Æg som af Unger lade sig paavise, 

 saa den møjsommelige Bestemmelse har ikke været frugtesløs. 



At bestemme pelagiske Fiskeæg og Unger, der længe have ligget i Spiritus eller 

 andre Konserveringsvæsker, er ingen let Sag og i mange Tilfælde umuligt; kun i visse 

 Tilfælde ere sikre Bestemmelser mulige. Det er da navnlig Æggene , der volde saa store 

 Vanskeligheder. I den nyeste, udenlandske Litteratur har man jo Eksempler paa, hvor let 

 der kan ske Fejltagelser. Jeg er derfor ikke gaaet længere i Bestemmelsens Detailler, end 

 jeg med nogenlunde Sikkerhed har kunnet, og har ganske opgivet at skelne de forskellige 

 Torskearters Æg fra hverandre; ja endog at skelne dem fra Skrubbe og Ising har jeg 

 som Regel anset det for rigtigst at opgive. Undertiden har jeg dog fraveget denne Regel, 

 naar jeg paa Grund af Aarstiden eller andre Forhold har ment, at Bestemmelsen var 

 nogenlunde sikker. Det er udenfor al Tvivl, at i de fleste Vande optræder der hos os om 

 Vinteren og Foraaret en Mængde Æg af Torskefisk, der tilhøre, foruden den almindelige 

 Torsk, ogsaa Hvilling, Kuller, og maaske andre mindre Torskearter; men at skelne mellem 

 Æggene har jeg som sagt i Reglen maattet opgive. 



Naar Ungerne ere vel bevarede og ikke altfor smaa, frembyde de oftest 

 ikke store Vanskeligheder at bestemme. De ere desuden saa godt beskrevne i Litteraturen, 

 og jeg har set dem saa ofte levende, at de næsten altid have kunnet bestemmes. 



Der er imidlertid i Indsamlingerne forekommet et Par ubeskrevne Arter af Unger, 

 nemlig af Callionymm (maculatus ?) og af Lumpemis lampetriformis. Navnlig denne 

 sidste har det været af stor Betydning at kende; thi den hører til de langstrakte, 

 «aaledannede» Unger, af hvilke der er flere, der let kunne forveksles. Disse langstrakte 

 Unger tilhøre Ammodytes, Gunellus og Lumpenus. Hos de to andre langstrakte Unger 

 i vore Farvande, Sild og Brisling, ligger Gattet saa langt bag ude nær Halefinnen 

 i de unge Stadier, at de altid ere lette at kende fra de ovennævnte tre. Mellem de 3 

 er der imidlertid ogsaa bestemte Skelnemærker, hvilke kortelig kunne angives saaledes: 



