33 251 



og i Juni — Juli— August kun 0,12, i Sept.— Okt.— Novbr. 0,15 (se «Komm, til vid. Unders, 

 af de danske Farvande. 2. Bd. 2. H. Pag. 54»); men denne Forskel er ikke saa stor, at 

 man alene deri kan søge Forklaringen paa de ovennævnte Fænomener; andre Momenter 

 maa gøre sig gældende. Saltholdigheden i de forskellige Aarstider maa spille en væsentlig 

 Rolle. Denne har jo saa megen Indflydelse paa Æggenes Skæbne, idet den raader for, om 

 de stige op til Overfladen eller synke ned i dybere , saltholdigere Lag, eller endelig helt 

 synke til Bunden, og der som Regel vel gaa tabt. Nu kender man ganske vist ikke Vægt- 

 fylden for ret mange Fiskearters Æg nærmere; men ifølge V. Hensens og mine egne 

 Undersøgelser (se «Beretning IV fra den danske biologiske Station Pag. 27 — 28, 1894») 

 kunne Rødspætteæg svæve i Vand mellem 1,44% — 1,78%, altsaa ved forholdsvis lave 

 Saltholdigheder, medens andre Fiskes Æg som Pleur, cynoglossus ifølge Cunningham 

 fordre ca. 3 %, og Tunge- og Makrelæg endog fordre over 3 %. Disse sidste Æg ville i vore 

 Farvande altid være tvungne til at opholde sig i de dybere Lag, da Vand af over 3% 

 aldrig forekommer ved Overfladen indenfor Kattegat i større Udstrækning; men Rødspætte- 

 æggene kunne let finde Vand , i hvilket de kunne svæve helt op til Overfladen. Da det 

 næsten kun er i de øverste Lag i vore Vande, at Strømmens udadførende Tendens er af 

 Betydning, er det klart, at allerede det, om et Æg er vægtfyldigt og kun kan svæve langt 

 nede, vil bidrage til at forhindre, at det skylles ud af vore Farvande, medens Æg, der ere 

 lette, og derfor svæve højt oppe, ere langt mere udsatte for at føres bort, særlig da i den 

 Tid, Strømmen fører stærkest ud, nemlig om Foraaret. Om alle de vinter- og vaarlegende 

 Fiskes pelagiske Æg kunde antages at have ringere Vægtfylde end de sommerlegendes, 

 vilde denne Egenskab, uanset Aarstidernes øvrige Indflydelse, bidrage til at fjærne dem 

 fra vore Kyster mere end Æggene af de sommerlegende Fisk; men nogen saadan Vægtfylde- 

 Forskel er man foreløbig i det mindste ikke berettiget til at antage ; derimod er de øvre 

 Vandlags Saltholdighed i Kattegat og Bælterne større om Vinteren til hen i April eller 

 Maj end om Sommeren (se «Meteorol. Aarbog III Del 1896 Pag. XVII»), og disse Vandlag 

 bære derfor lettere Æggene paa denne Aars tid end senere hen om Sommeren 1 ), hvor de 

 nedre Vandlag vel ere stærkere saltholdige end om Vinteren , men de øvre til Gengæld 

 betydelig ferskere. Tendensen til at løfte alle Æg op i de øvre, udstrømmende Lag bliver 

 derfor større om Vinteren end om Sommeren. Hvis det her drejede sig om saadanne 

 Variationer i Saltholdigheden, der laa langt oppe ved 3% eller langt nede ved 1 %, 

 altsaa hvor i første Tilfælde næsten alle Æg af vore almindelige Fisk formentlig vilde 

 kunne flyde, eller hvor de i sidste Tilfælde vistnok som Regel vilde synke, havde, denne 

 Variation af Saltholdigheden næppe noget at betyde , og det havde den ej heller, hvis den 



') Hertil bidrage maaske yderligere Temperaturforholdene; dog sikkert i langt ringere Grad end 

 Saltholdigheden. 



D. K. D. Vidensk. Selsk. Skr., 6. Række, naturvidensk. og matliem. Afd XII. 3. 32 



